Recomandări pentru Seria „Întrebări despre Biserică”

„Creștinii sunt presați de întrebări foarte reale. Ce spune Scriptura despre structura unei biserici, despre închinare, despre organizarea lucrării și despre definirea conducerii biblice a bisericii? Acestea sunt doar câteva din întrebările la care cărțile din această nouă serie de la 9Marks vine cu răspunsuri clare, atent formulate și convingătoare. Sunt foarte recunoscător pentru această lucrare și pentru influența ei incredibil de sănătoasă în atât de multe biserici credincioase. Vă recomand această serie de cărți cu toată căldura”. - R. Albert Mohler Jr., președinte, The Southern Baptist Theological Seminary

„Întrebările sincere merită să capete răspunsuri bine gândite. Dacă nu ești sigur de unde să începi în găsirea răspunsurilor la aceste întrebări, această serie îți poate sluji ca un punct de lansare în oceanul de întrebări pe această temă. Aceste scurte cărți vin cu răspunsuri convingătoare, la obiect, și sunt excelente pentru a fi citite împreună cu un prieten sau cu o sută de prieteni”. - Gloria Furman, autoarea cărților Missional Motherhood și The Pastor’s Wife

„Ca păstor, mi se pun foarte multe întrebări. Sunt abordat de necredincioși care caută să înțeleagă Evanghelia, de noi credincioși care sunt nesiguri legat de următorii pași pe care să îi facă, și de credincioșii care se maturizează și care vor să fie ajutați în găsirea de răspunsuri la întrebări despre familia creștină, relațiile cu prietenii, vecinii sau colegii de muncă. În astfel de momente, îmi doresc să am o carte pe care să le-o ofer, care să fie scurtă, la obiect și care să îi îndrepte în direcția corectă pentru mai mult studiu. Seria „Întrebări despre biserică” oferă exact acest fel de răspunsuri. Fiecare carte tratează o întrebare anume într-o manieră biblică, scurtă și practică. Cred că titlul seriei poate fi mai bine „Răspunsuri despre biserică”. Îmi plănuiesc să cumpăr mai multe exemplare și să le dăruiesc cu regularitate. Și tu ai trebui să faci același lucru”. - Juan R. Sanchez, păstor senior, High Pointe Baptist Church, Austin, Texas

„Unde pot creștinii să găsească răspunsuri la întrebările comune despre viața de biserică – fără să trebuiască să caute prin cărți stufoase și scumpe? Cărțile din seria „Întrebări despre biserică” vin în întâmpinarea nevoii noastre de a căpăta răspunsuri biblice, echilibrate și practice. Pentru păstori, această serie se va dovedi o resursă de încredere pentru ghidarea membrilor de biserică spre o înțelepciune mai profundă și o unitate mai puternică”. - Ray Ortlund, președinte, Renewal Ministries

De ce ar trebui să mă botez?

Seria „Întrebări despre Biserică”

Sunt chemat la lucrare?, Brad Wheeler

Îi iubește Dumnezeu pe toți oamenii?, Matt McCullough

Cum pot găsi pe cineva care să mă ucenicizeze?, Garret Kell

Cum pot să folosesc mai bine lectura Bibliei?, Jeremy Kimble

Cum îi pot iubi pe membrii bisericii care au alte afinități politice?, Jonathan Leeman și Andy Naselli

Cum pot să slujesc în biserica locală?, Matthew Emadi

Cum pot să susțin lucrarea internațională de misiune?, Mark Collins

Cum poate biserica noastră să găsească un păstor credincios?, Mark Dever

Cum pot crește femeile în biserica locală?, Keri Folmar

Este un lucru iubitor să practicăm disciplina bisericii?, Jonathan Leeman

Ce să fac dacă nu am dorința să mă rog?, John Onwuchekwa

Ce să fac dacă nu simt dorința să merg la biserică?, Gunner Gundersen

Ce să fac dacă sunt descurajat în evanghelizare?, Isaac Adams

Ce ar trebui să fac acum, că sunt creștin?, Sam Emadi

Ce ar trebui să facem cu membrii care nu vin la întâlnirile bisericii?, Alex Duke

De ce este Cina Domnului atât de importantă?, Aubrey Sequeira

De ce ar trebui să mă botez?, Bobby Jamieson

De ce să dăruiesc în biserica locală?, Jamie Dunlop

De ce să mă alătur unei biserici locale?, Mark Dever

Pot femeile să fie păstori?, Greg Gilbert

La ce ar trebui să mă uit în alegerea unei biserici?, Alex Duke

Este Iadul real?, Dane Ortlund

Cine conduce biserica?, Sam Emadi

Care este misiunea bisericii?, Jonathan Leeman

Cum pot fi sigur că sunt mântuit?, Jeremy Pierre

Promite Evanghelia sănătate și prosperitate?, Sean DeMars

Ce fac diaconii?, Juan Sanchez

BOBBY JAMIESON

DE CE AR TREBUI SĂ MĂ BOTEZ?

MAGNA GRATIA

DE CE AR TREBUI SĂ MĂ BOTEZ?

Bobby Jamieson

Copyright © 2023 Editura MAGNA GRATIA. Toate drepturile rezervate. Nicio parte a acestei publicații nu poate fi reprodusă, stocată sau transmisă în orice formă și prin orice mijloace – electronice, mecanice, prin fotocopiere, microfilmare, înregistrare sau alt fel – cu excepția unor citate scurte în recenzii, fără permisiunea prealabilă a deținătorului drepturilor de autor.

Why Should I Be Baptized?

Copyright © 2020 by Bobby Jamieson and 9Marks

Originally Published in English by Crossway with all International rights owned by Crossway and 9Marks

525 A Street NE , Washington DC 20002

This edition published by arrangement with 9Marks. All rights reserved.

Traducerea: Ninel Lazăr. Corectura: Monica Lazăr. Coperta: Jordan Singer. Tehnoredactare și DTP: MG Studios.

Dacă nu este precizat altfel în text, citatele biblice sunt preluate din Biblia Cornilescu, ediția revizuită. Drepturi de autor British and Foreign Bible Society (BFBS) și Societatea Biblică Interconfesională din România (SBIR) 1924, 2016. Folosit cu permisiune. Referințele biblice notate cu NTR sunt preluate din Biblia, Noua Traducere Românească (NTR). Copyright 2007, 2010, 2016 de Biblica Inc. Toate drepturile sunt rezervate. Folosit cu permisiune.

ISBN: 978-630-6569-70-0 (PDF); 978-630-6569-71-7 (epub).

Editura MAGNA GRATIA nu susține în mod necesar toate punctele de vedere ale autorilor pe care îi publică.

„Să nu furi” (Exod 20:15).

Respectă drepturile de autor și efortul depus pentru publicarea acestei cărți! Cerințele MAGNA GRATIA privind drepturile de autor pot fi consultate la adresa de internet www.magnagratia.org/copyright.html.

Editura MAGNA GRATIA

Str. Liliacului nr.26,

Dascălu-Ilfov 077075

Email: contact@magnagratia.org

Internet: www.magnagratia.org

„Uite apă; ce mă împiedică să fiu botezat?” (Faptele Apostolilor 8:36).

După cum probabil că ai descoperit din titlu, scopul acestei scurte cărți este să te convingă să fii botezat. Dar ținta ei ți se aplică doar dacă sunt valabile două alte „dacă”: (1) dacă te-ai pocăit de păcatele tale și ți-ai pus credința în Hristos spre mântuire, și (2) dacă n-ai fost încă botezat ca un credincios în Hristos.

Hai să vorbim despre acel prim „dacă”.

Primele cuvinte care ne sunt relatate despre lucrarea publică a lui Isus sunt: „S-a împlinit vremea, și Împărăția lui Dumnezeu este aproape. Pocăiți-vă, și credeți în Evanghelie” (Marcu 1:15). A te pocăi înseamnă să te întorci de la păcat și să te îndrepți către Dumnezeu (Matei 3:8; F.A. 20:21). A te pocăi înseamnă să inversezi cursul vieții, să schimbi direcția. A te pocăi înseamnă să recunoști autoritatea lui Dumnezeu asupra ta și felurile în care ai respins și te-ai împotrivit autorității Lui. A te pocăi înseamnă să recunoști că ai încercat să trăiești în trecut ca stăpân peste propria viață și să Îl primești pe Isus Hristos ca Domnul tău, acum și pe veci.

Această întoarcere radicală, la 180 de grade, a pocăinței este posibilă doar ca un act al credinței. Dar credință în cine? Credință în ce? Este credința în Hristos, așa cum El ți Se oferă în Evanghelie. Isus a venit pe Pământ nu doar ca să dea învățătură și ca să vindece, ci și ca să moară și să triumfe peste moarte. Ca păcătoși, noi toți merităm pedeapsa veșnică de la Dumnezeu. Această judecată este în esență lucrul de care Isus a venit să ne salveze. Această judecată este ceea ce El a îndurat pe cruce (Rom. 3:21-26). Această judecată este ceea ce El a alungat din viețile tuturor celor ce cred, prin învierea Lui din morți (Rom. 4:25). Felul în care primești acest dar plin de har este doar prin întoarcerea de la păcat și prin credința în Hristos.

Așadar, te-ai întors de la păcat și ți-ai pus credința în Hristos?

Dacă nu, pocăiește-te și crede azi. Chiar acum. Mărturisește-I lui Dumnezeu că L-ai respins și ai păcătuit împotriva Lui. Pune-ți încrederea în Hristos ca să te mântuiască și mărturisește-ți credința față de Dumnezeu în rugăciune. Această Evanghelie, vestea bună pe care Isus a venit să o proclame și să o împlinească, este cea mai importantă veste pe care ai putea să o auzi vreodată. Credința în Hristos, așa cum îți este oferit El în Evanghelie, este cea mai importantă decizie pe care o pe care o poți lua vreodată.

Botezul, tema acestei scurte cărți, este de departe mai puțin important decât Evanghelia. Cu toate acestea, botezul este important tocmai pentru că el are legătură cu Evanghelia. Botezul este atașat Evangheliei și ilustrează Evanghelia. Dacă Evanghelia este importantă pentru tine, și botezul ar trebui să fie – suficient de important ca să îl faci.

Acum hai să vorbim pe scurt despre al doilea „dacă”. Ai fost botezat ca un credincios? Poate că crezi autentic Evanghelia acum, dar ești nesigur dacă ți-ai pus cu adevărat credința în Hristos la momentul când ai fost botezat. Mi-am pus eu oare încrederea cu adevărat în Hristos când bunicul meu m-a botezat, pe când aveam 8 ani? În esență, eu nu îți pot spune ce să faci. Acest lucru este între tine și Domnul. Dacă ai crezut sincer ceea ce ai înțeles la acel moment despre sensul morții și al învierii lui Hristos, și despre iertarea păcatelor, atunci se poate să nu ai nevoie să mai faci nimic. Cu toate acestea, dacă devii convins că nu erai născut din nou la vremea când ai fost botezat, atunci încă ai nevoie să fii botezat. Nu „re-botezat”, ci doar botezat. Esența este să te rogi, să ceri înțelepciune de la Dumnezeu, și apoi să mergi înainte bucurându-te că mântuirea vine doar prin credință și doar în Hristos.

Acum, că am pus aceste fundamente, hai să vorbim despre botez. Ai putea să crezi că această carte este un scurt dialog despre botez. În prima secțiune, ne vom întreba, „De ce ar trebui să fiu botezat?” În a doua parte, vom trata cele mai răspândite obiecții față de botez: „Nu vreau să fiu botezat pentru că...” Și în final, ultima parte tratează întrebarea, „Ce ar trebui să fac acum?”

Hai să începem.

De ce ar trebui să fiu botezat?

De ce ar trebui să fii botezat? Dă-mi voie să îți ofer trei motive. Sper că, prin prezentarea acestor motive, vei vedea că ele sunt nu doar convingătoare, ci și atrăgătoare și categorice. Așa cum vom vedea, Hristos nu doar le poruncește credincioșilor să se boteze, ci botezul este și un dar pe care El îl dă în harul Lui spre binele și binecuvântarea noastră.

Iată cele trei motive pentru a fi botezat: (1) ca să asculți de porunca lui Hristos, (2) ca să îți mărturisești public credința în Hristos, și (3) ca să te dedici oficial lui Hristos și poporului Lui.

1. Ca să asculți de porunca lui Hristos

De ce ar trebui să fii botezat? Ca să asculți de porunca lui Hristos. Care poruncă? Cea pe care El ne-o dă în Matei 28:19. Hai să vedem acest verset în context:

Isus S-a apropiat de ei, a vorbit cu ei, și le-a zis: „Toată puterea Mi-a fost dată în Cer și pe Pământ. Duceți-vă și faceți ucenici din toate Neamurile, botezându-i în Numele Tatălui și al Fiului și al Sfântului Duh. Și învățați-i să păzească tot ce v-am poruncit. Și iată că Eu sunt cu voi în toate zilele, până la sfârșitul veacului” (Matei 28:18-20).

Aici, Isus s-a adresat celor unsprezece ucenici ai Lui la scurt timp după ce El a murit pentru păcatele noastre și a înviat din morți. El împlinise mântuirea, iar acum i-a însărcinat pe ucenicii Lui să propovăduiască vestea acestei mântuiri la fiecare popor de pe Pământ. În versetul 18, noi învățăm că, drept rezultat al morții și învierii Lui mântuitoare, Isus are „toată puterea [autoritatea] în Cer și pe Pământ”. El este Stăpânul suprem al Universului, Suveranul suveranilor.

Apoi Isus le-a dat ucenicilor Lui – și, implicit, tuturor credincioșilor – o poruncă principală: „Faceți ucenici” (v. 19). Isus le-a poruncit ucenicilor Lui să facă ucenici. El le cere ucenicilor Lui, atunci și acum, să îi îndemne pe alții să Îl urmeze. Apoi El a dat trei instrucțiuni care ne arată cum „să facem ucenici”. În primul rând, trebuie să mergem. Trebuie să mergem acolo unde sunt acele popoare, indiferent dacă asta înseamnă să trecem strada, orașul sau un ocean. În al doilea rând, noi îi botezăm pe cei care Îl urmează pe Hristos. Și, în final, El ne spune să îi învățăm pe noii ucenici să asculte de fiecare dintre poruncile Lui. A deveni ucenicul lui Isus înseamnă să îți dedici întreaga viață crezând în Isus, urmându-L pe Isus, învățând și ascultând de învățătura lui Isus, și urmând exemplul lui Isus.

Așa că, după cum ne spune Isus, noi „facem ucenici” botezând adevărații credincioși și învățându-i să asculte de tot ceea ce Isus a poruncit. Ordinea este importantă: facem ucenici, botezăm, îi învățăm.

Ești un ucenic al lui Isus? Dacă da, trebuie să arăți acest lucru prin botez – asta a spus Isus. El vrea ca aceia care și-au pus credința în El ca Mântuitor și I s-au supus ca Domn să fie botezați. După cum poți vedea, deci, botezul identifică public pe cineva ca ucenic al lui Isus. Botezul îl înscrie oficial și public pe un ucenic în școala lui Hristos.

Dumnezeu Își marchează poporul prin botez. Prin a fi botezați, noi ne punem în esență o jambieră care spune „Echipa lui Isus” – și jucăm după regulile Lui și urmăm poruncile Sale. Prin a urma porunca lui Isus de a fi botezați, noi spunem că ne-am dedicat să facem tot ceea ce El a poruncit.

Dar ce vrea să spună mai exact Isus când spune să „botezăm”? Iată o definiție a botezului pe care am dat-o într-o altă carte, intitulată Understanding Baptism [Cum să înțelegem botezul]:

Botezul este actul unei biserici de a afirma și de a ilustra unirea unui credincios cu Hristos prin a-l cufunda în apă, și actul unui credincios de a se dedica lui Hristos și poporului Lui, unindu-l astfel pe credincios cu biserica și însemnându-l din lume.¹

Sigur că este o definiție destul de condensată. Exprimat în termeni mai simpli, botezul este actul unui credincios de a se dedica public față de Hristos și poporul Lui prin a fi cufundat în apă.

Am văzut deja din învățătura lui Isus din Matei 28:19 că botezul este felul în care cineva se dedică public în a-L urma pe Hristos. Și vom vedea suportul biblic pentru mare parte din această definiție în următoarele două secțiuni. Aici putem doar să observăm că botezul ar trebui făcut prin cufundare. Termenul din greacă baptizō, pe care este bazat termenul nostru „botez”, înseamnă a înmuia sau a cufunda ceva complet într-un lichid.

Exemplele de botez din Noul Testament implică faptul că el a fost făcut prin cufundare (Ioan 3:23; F.A. 8:38-39), iar cufundarea se potrivește cel mai bine imaginii unirii cu Hristos în îngroparea și învierea Lui, lucruri pe care le vom analiza în secțiunea următoare (Rom. 6:1-4).

Ca să sumarizăm învățătura lui Isus din Matei 28:19, putem spune că botezul este primul lucru de pe lista lui Isus care cuprinde „tot ce v-am poruncit Eu”. De ce ar trebui să fii botezat? Pentru că, dacă te consideri un ucenic al lui Isus, după pocăință și credință (Marcu 1:15), primul act oficial și public de a-L urma pe Isus, pe care Isus îl cere de la tine, este botezul. Viața creștină este mai mult decât a urma niște porunci, dar cu siguranță că nu este mai puțin de atât. Așa că, după porunca de a te pocăi și de a crede, aceasta este prima ta poruncă de la Isus. Tot ce trebuie să faci este să îți declari credința și să stai liniștit.

2. Ca să îți mărturisești public credința în El

Un al doilea motiv pentru care ar trebui să te botezi este pentru a-ți mărturisi public credința în Isus. Am văzut că acest element al botezului este prezent implicit în Matei 28:19. El este mai explicit în câteva alte locuri din Scriptură.

De exemplu, când cei care l-au auzit pe Petru predicând în Ziua Cincizecimii au fost convinși de păcatul lor, ei l-au întrebat ce să facă, iar el i-a îndemnat să se pocăiască și să fie botezați (F.A. 2:37-38). Apoi citim: „Cei ce au primit propovăduirea lui, au fost botezați; și în ziua aceea, la numărul ucenicilor s-au adăugat aproape trei mii de suflete” (v. 41). Primirea Cuvântului și a fi botezat merg mână în mână. Toți cei care au primit Evanghelia au fost botezați, și doar cei care au primit Evanghelia au fost botezați. Botezul era felul în care cei prezenți la Ziua Cincizecimii au proclamat public că L-au primit pe Hristos, Mesia cel răstignit și înviat. Iar botezul este felul în care și tu poți și ar trebui să declari deschis că ți-ai pus încrederea în Hristos.

Tot astfel, gândește-te la învățătura lui Pavel din Coloseni 2:11-12:

În El ați fost tăiați împrejur, nu cu o tăiere împrejur făcută de mână, ci cu tăierea împrejur a lui Hristos, în dezbrăcarea de trupul poftelor firii noastre pământești, fiind îngropați împreună cu El, prin botez, și înviați în El și împreună cu El, prin credința în puterea lui Dumnezeu, care L-a înviat din morți.

Observă felul cum botezul și credința merg mână în mână. Adresându-se unei congregații de creștini botezați, Pavel spune că ei au fost îngropați și înviați împreună cu Hristos în botez. El chiar folosește botezul ca o manieră directă de a se referi la întreg evenimentul convertirii lor.

El face aceasta pentru că botezul este o expresie vizibilă, tangibilă, publică și ilustrativă a credinței în Hristos. Este ceva evident, memorabil și ușor de datat. Te-ai cufundat în apă și toți cei prezenți te văd dispărând sub apă și reapărând din apă. Iată de ce Pavel folosește botezul ca un semn al convertirii. Dar el nu se referă doar la botez. El spune, „înviați în El și împreună cu El, prin credință” (v. 12). Pavel presupune că credința era prezentă la momentul botezului, pentru că ea a fost motivul botezului. Credința în puterea învierii lui Dumnezeu este motivul pentru care acei creștini au venit ca să fie botezați. Și exprimarea publică a aceleiași credințe este motivul pentru care și tu ar trebui să fii botezat.

De ce este un lucru bun să îți declari public credința în Hristos? Am văzut deja că Hristos poruncește asta. În plus, declararea credinței tale în Hristos este un lucru bun pentru credința ta. Declararea credinței tale îți va adânci credința. Mărturisirea credinței tale îți va confirma credința. Mărturisirea credinței tale îți va întări credința.

Și nu doar atât, ci botezul ne arată forma întregii vieți creștine. Dacă ești creștin, nu poți să îți declari o singură dată credința prin botez, după care să rămâi mut despre Isus pentru tot restul vieții. Nu, ci a-ți declara deschis credința în Hristos ar trebui să facă parte din lucrurile obișnuite ale vieții tale de acum înainte. Unul dintre primele lucruri pe care oamenii le află despre tine ar trebui să fie că ești creștin. Faptul că Hristos este Mântuitorul tău ar trebui să fie ceea ce te atrage cel mai mult să le spui oamenilor. Mai mult, Isus însuși avertizează că acea credință care este păstrată în secret nu este deloc o credință autentică: „De aceea, pe oricine Mă va mărturisi înaintea oamenilor, îl voi mărturisi și Eu înaintea Tatălui Meu care este în ceruri; dar de oricine se va lepăda de Mine înaintea oamenilor, Mă voi lepăda și Eu înaintea Tatălui Meu care este în ceruri” (Matei 10:32-33).

3. Ca să te dedici față de poporul lui Hristos

Am văzut că, prin botez, te dedici lui Hristos. Acum vom vedea că, prin botez, te dedici și față de poporul lui Hristos. După cum am observat deja, în Ziua Cincizecimii, cei care au primit Cuvântul au fost botezați și adăugați bisericii (F.A. 2:41). Toți cei ce L-au primit pe Isus în acea zi au fost primiți de biserică. Iar felul în care biserica i-a primit a fost prin botezul lor. Prin botez, tu ieși din lume și intri în biserică. Prin botez, tu îți declari loialitatea față de Hristos. Prin botez, te înrolezi în echipa lui Hristos. Dedicarea ta față de poporul lui Hristos decurge logic, necesar și nemijlocit din dedicarea ta față de Hristos.

Dedicarea pe care au făcut-o față de biserică cei care au fost botezați în Ziua Cincizecimii n-a fost o simplă bifare a unei căsuțe. Nu, ci această nouă dedicare față de poporul lui Hristos a schimbat fundamental esența vieților lor. Citim în versetele următoare că întreaga biserică din Ierusalim, inclusiv acești trei mii care s-au alăturat bisericii în Ziua Cincizecimii prin botez, s-au dedicat învățăturii apostolilor, părtășiei, frângerii pâinii și rugăciunii comune (v. 42). Ei și-au împărtășit viețile și avuțiile (v. 44). Ei și-au vândut chiar averile ca să acopere nevoile celor credincioși (v. 45). Ei s-au rugat și au luat Cina împreună zi de zi (v. 46). Rodul dedicării lor reciproce a fost o părtășie bogată, atrăgătoare, între ei, o comuniune care a inspirat uimire în cei din afară (v. 43). Iar mijlocul prin care ei s-au dedicat unii altora a fost botezul. Prin botez, acei credincioși s-au legat față de Hristos și unii față de alții. Cu alte cuvinte, prin botez, tu te dedici poporului lui Hristos.

De asemenea, vedem că botezul îl dedică pe creștin poporului lui Hristos, ca în 1 Corinteni 12:13, unde Pavel scrie: „Noi toți, în adevăr, am fost botezați de un singur Duh, ca să alcătuim un singur trup, fie Iudei, fie Greci, fie robi, fie slobozi; și toți am fost adăpați dintr-un singur Duh”. Se referă Pavel la botezul în apă sau la botezul cu Duhul? Eu aș zice că Pavel le avea pe ambele în vedere. Creștinii sunt născuți din nou și uniți cu Hristos și cu trupul Lui prin lucrarea Duhului, iar botezul nostru în apă simbolizează acel botez făcut de Duhul.

Unii oameni se întreabă dacă a „fi botezat într-un singur trup” se referă la biserica universală sau la cea locală. Și aici aș sugera că primul lucru îl implică pe al doilea. În alte părți, Pavel folosește ocazional conceptul de „trup” al lui Hristos pentru a-i descrie pe toți credincioșii din toate timpurile și din toate locurile (v. Efes. 1:22-23). Dar în versetele următoare din 1 Corinteni, Pavel se focalizează pe biserica locală. Doar într-o biserică locală poate un membru să îi spună greșit unui alt membru, „nu am trebuință de tine” (1 Cor. 12:21). Doar într-o biserică locală pot membrii să îi cinstească pe cei mai puțin cinstiți (v. 23-24). Doar într-o biserică locală pot toți să sufere împreună și să se bucure împreună (v. 26). Așadar, având în vedere contextul întregului capitol, Pavel spune în versetul 13 că botezul nostru ne unește cu trupul lui Hristos – adică cu un trup local al lui Hristos. Botezul te introduce într-un organism viu care este o biserică locală.

În botez, două părți vorbesc și două părți se dedică. În botez, tu ceri o primire, iar biserica ți-o acordă. Prin botez, tu te dedici față de biserică și biserica se dedică față de tine. Viața creștină nu este menită să fie trăită în privat, nici să fie trăită în izolare. Botezul aduce viața ta în lumina preocupării iubitoare a bisericii. Botezul te așază în părtășia poporului lui Hristos, care te întărește și te susține.

Trei motive bune

În această parte ți-am dat trei motive pentru a fi botezat. Prin botez, (1) asculți de porunca lui Hristos, (2) îți declari public credința în Hristos, și (3) te dedici poporului lui Hristos. Dar, în realitate, primul motiv ar fi suficient. Dacă ești creștin, ascultarea de ceea ce Isus poruncește este esențială, nu opțională. Iar poruncile lui Hristos nu sunt împovărătoare, ci eliberatoare și dătătoare de viață. Jugul Lui este bun și sarcina Lui este ușoară (Matei 11:30). Când asculți de învățătura Lui, cunoști adevărul, iar adevărul te eliberează (Ioan 8:32).

Așadar, în plus față de a observa simplu că Hristos le poruncește tuturor credincioșilor în El să fie botezați, ne-am uitat la două aspecte ale botezului care îl prezintă ca o binecuvântare pentru cei ce îl fac. Prin botez, tu îți declari credința și astfel o pui la lucru și o întărești. Prin botez, te dedici față de poporul lui Hristos și astfel moștenești binecuvântarea incalculabilă a părtășiei bisericii locale.

Dacă pretinzi că ai credința în Hristos, trebuie să fii botezat, iar a fi botezat va fi o binecuvântare. Așa că ce mai aștepți?

Eu nu vreau să mă botez pentru că...

Serios vorbesc, ce mai aștepți? De ce să nu fii botezat cât de curând este rezonabil? Există multe motive pentru care creștinii sunt reticenți în a fi botezați ca niște credincioși.

În această parte, voi trata șapte dintre cele mai răspândite motive pentru care oamenii nu vor să fie botezați.

1. Am fost deja botezat când eram copil

Poate că ai fost botezat din pruncie. Multe denominații creștine practică botezul pruncilor, dar ele au motive foarte diferite pentru care fac asta. De exemplu, Biserica Romano-Catolică susține că botezul conferă har mântuitor și îndepărtează pata păcatului original. Aceasta este o înțelegere drastic de diferită de ceea ce tocmai am descris, iar asta înseamnă că este o practică foarte diferită de ceea ce cred majoritatea grupurilor protestante care practică botezul pruncilor.

Printre creștinii evanghelici care practică botezul pruncilor, unul dintre argumentele cele mai răspândite (și, după părerea mea, cel mai puternic argument) este adus de bisericile prezbiteriene și reformate. Aceste biserici susțin că, în Vechiul Testament, când Dumnezeu a făcut un legământ cu Avraam, El i-a poruncit lui Avraam să aplice semnul legământului, adică circumcizia, și la copiii lui de parte bărbătească (v. Gen. 17:1-14). Iar Dumnezeu nu a abrogat niciodată și nu a schimbat vreodată explicit acest model de includere a copiilor celor credincioși în comunitatea legământului. De aceea, ar trebui să le aplicăm și lor semnul legământului. În noul legământ inaugurat de Isus, semnul intrării este botezul. Astfel, spun ei, bisericile de azi ar trebui să îi boteze pe prunci. Acest fel de botez al pruncilor nu este înțeles ca și cum ar conferi sau garanta mântuirea. În schimb, el este văzut ca un semn al făgăduinței lui Dumnezeu.

Acest argument conține lucruri lăudabile. Pot să înțeleg bine motivul pentru care credincioșii care sunt dedicați autorității Scripturii ar ajunge la această concluzie. Doar că eu nu îl consider a fi convingător în esența lui. Și nici bisericile etichetate ca „baptiste” și aproape toate bisericile non-denominaționale. Și putem rezuma cele mai hotărâte motive împotriva botezului pruncilor în două puncte.

În primul rând, nu există niciun exemplu clar de botez al pruncilor în Noul Testament. În al doilea rând, fiecare fațetă a sensului botezului prezumă existența credinței aceluia care este botezat. Isus le poruncește ucenicilor Lui să facă ucenici și să îi boteze pe acei ucenici (Matei 28:19). Botezul este o mărturie publică de credință (F.A. 2:38-41). Prin botez, te dedici față de Hristos și poporul Lui – ceea ce doar un credincios poate și ar trebui să facă (F.A. 2:41; 1 Cor. 12:13). Mai mult, botezul simbolizează curățarea (F.A. 22:16), moartea și învierea împreună cu Hristos (Rom. 6:1-4), și lucrarea regeneratoare a Duhului (Tit 3:5). Toate aceste lucruri sunt valide pentru cei care cred în Hristos și doar pentru ei.

Un al doilea motiv pentru care ar trebui să respingem această explicație în sprijinul botezului pruncilor ține de faptul că ea ratează să vadă ce este nou în noul legământ – legământul de care ne bucurăm prin Hristos. În Ieremia 31:31-34, Dumnezeu făgăduiește să facă un nou legământ cu poporul Lui. Acest nou legământ avea să fie diferit de cel pe care Dumnezeu îl făcuse cu poporul la Muntele Sinai, „legământ pe care l-au încălcat” (v. 32). În schimb, „voi pune Legea Mea înlăuntrul lor, o voi scrie în inima lor” (v. 33). În noul legământ, Legea nu stă peste poporul lui Dumnezeu ca o simplă cerință, ci locuiește în interiorul copiilor lui Dumnezeu. În noul legământ, Dumnezeu transformă poporul Lui din interior, făcându-i în stare să dorească și să facă ceea ce este plăcut înaintea Lui. În noul legământ, „toți Mă vor cunoaște, de la cel mai mic până la cel mai mare” (v. 34). Fiecare membru al comunității legământului Îl va cunoaște pe Dumnezeu personal și intim. Și, în final, Dumnezeu dă temeiul acestei relații transformate dintre El și poporul Lui: „căci le voi ierta nelegiuirea, și nu-Mi voi mai aduce aminte de păcatul lor” (v. 34). A fi în noul legământ înseamnă să ai păcatele iertate prin jertfa lui Hristos, a-L cunoaște pe Dumnezeu personal și a avea o inimă transformată – o inimă pe care acum este scrisă Legea lui Dumnezeu.

Ce înseamnă toate acestea pentru explicațiile reformaților în apărarea botezului pruncilor? Înseamnă că membralitatea în noul legământ vine prin nașterea din nou, nu prin nașterea fizică. Înseamnă că, prin felul în care legământul a fost conceput, toți membrii noului legământ experimentează realitățile noului legământ. Toți membrii noului legământ Îl cunosc pe Dumnezeu, au inimi transformate și au păcatele iertate. Există un singur fel de membru în noul legământ: unul care își pune credința în Hristos prin Duhul. Noul legământ este alcătuit doar din credincioși, nu din credincioși și copiii lor. Dacă doar cei născuți din nou sunt parte din acest legământ, atunci doar cei născuți din nou ar trebui să primească botezul, ca semn al legământului.

Cu alte cuvinte, dacă ești de acord cu explicația pe care am dat-o, atunci ești convins să tragi concluzia că „botezul” pruncilor nu este un botez valid. Dacă botezul este doar pentru credincioși, iar tu n-ai fost botezat fiind credincios, atunci n-ai fost botezat deloc – și trebuie să te botezi.

2. Nu vreau să îi ofensez pe părinții mei, care m-au botezat de mic copil

Desigur, motivul acesta este strâns legat de cel anterior. Dacă părinții tăi te-au „botezat” ca prunc, iar tu concluzionezi că acela n-a fost botez, și că trebuie să fii botezat, este natural să te preocupi ca ei să nu se simtă insultați. Dar ar trebui ca asta să te împiedice să fii botezat? Adu-ți aminte că „toți ne vom înfățișa înaintea scaunului de judecată al lui Hristos” (Rom. 14:10). Adu-ți aminte că, în acea zi, „fiecare își va purta sarcina lui însuși” (Gal. 6:5). Adu-ți aminte că Isus pretinde loialitatea noastră absolută și cere ascultarea noastră absolută (Matei 28:19; Marcu 8:34). În mod normal, a asculta de Isus înseamnă cinstirea părinților tăi (Matei 19:19). Dar dacă dorințele părinților tăi intră în conflict cu ascultarea pe care Hristos o poruncește, porunca lui Hristos capătă întâietate.

Așa că întrebarea este aceasta: Cum ar trebui să le comunici părinților tăi noua ta convingere și intenția de a fi botezat? Fă acest lucru cu respect și smerenie. Exprimă-ți aprecierea pentru felul în care te-au crescut în mustrarea și învățătura Domnului. Exprimă aprecierea ta pentru intențiile bune care i-au motivat să te „boteze” ca prunc, chiar dacă acum nu ești de acord cu această practică. Și roagă-te ca orice dezamăgire și-ar exprima părinții tăi privind convingerea și practica ta diferită din acest moment să fie contrabalansată ușor de bucuria lor pentru faptul că îți pui credința în Hristos și cauți să asculți de El în totul.

3. Familia mea necreștină mă va respinge

Aici ștacheta este mult mai sus. Pentru mulți credincioși de azi din întreaga lume, și chiar de aici, din Statele Unite, a-L primi public pe Hristos înseamnă a risca să fii complet respins de familia ta naturală. Biserica mea a botezat credincioși care proveneau dintr-o varietate de contexte religioase, credincioși pe care familiile lor i-au respins odată cu botezul lor. Aceasta este o încercare mare și o sursă mare de întristare. Ca membri ai bisericii, ar trebui să facem tot ce putem ca să avem grijă de credincioșii a căror ascultare de Hristos i-a costat respingerea lor de către familii, și să îi mângâiem și să îi susținem.

De asemenea, ar trebui să ne aducem aminte că acest fel de respingere de către familii este exact ceea ce Isus a spus că se va petrece:

Căci am venit să despart pe fiu de tatăl său, pe fiică de mamă-sa, și pe noră de soacră-sa. Și omul va avea de vrăjmași chiar pe cei din casa lui. Cine iubește pe tată, ori pe mamă, mai mult decât pe Mine, nu este vrednic de Mine; și cine iubește pe fiu ori pe fiică mai mult decât pe Mine, nu este vrednic de Mine (Matei 10:35-37).

A-L urma pe Hristos este costisitor, deseori chiar dureros. Dar a-L urma pe Hristos merită întotdeauna tot costul. Isus este mai mult decât în măsură să răsplătească, atât în această viață cât și în cea viitoare, tot ceea ce am fost nevoiți să părăsim prin a-L urma.

Adevărat vă spun că nu este nimeni, care să fi lăsat casă, sau frați, sau surori, sau tată, sau mamă, sau nevastă, sau copii, sau holde, pentru Mine și pentru Evanghelie, și să nu primească acum, în veacul acesta, de o sută de ori mai mult: case, frați, surori, mame, copii și holde, împreună cu prigoniri; iar în veacul viitor, viața veșnică (Marcu 10:29-30).

Dacă familia ta te amenință că te va dezmoșteni pentru că vrei să te botezi, mă rog ca Dumnezeu, prin Duhul Lui, să îți dea curajul să asculți de această poruncă a lui Hristos. Mă rog ca El să binecuvânteze ascultarea ta curajoasă și ca El să fie alături de tine în orice încercări rânduiește El pentru tine.

4. Îmi este teamă să le spun tuturor că sunt creștin

În Occidentul de astăzi, valul de sprijin public pentru creștinism continuă să scadă. A fi creștin în zilele noastre înseamnă să fii tot mai expus la ridiculizare, împotrivire, defavorizare și chiar pierderea locului de muncă. Dar a-L mărturisi pe Hristos a fost întotdeauna un lucru costisitor: „Căci, cine dintre voi, dacă vrea să zidească un turn, nu stă mai întâi să-și facă socoteala cheltuielilor, ca să vadă dacă are cu ce să-l sfârșească?” (Luca 14:28). Ce cost ne cere Hristos să suportăm ca să Îl urmăm? „Tot așa, oricine dintre voi, care nu se leapădă de tot ce are, nu poate fi ucenicul Meu” (v. 33). „Tot ce are” include cu siguranță reputația, favoarea și cariera.

Dacă îți este teamă să te declari public un creștin, ar trebui să recunoști asta ca una dintre primele ispite cu care te vei confrunta. Dacă ideea de a te boteza îți testează credința, atunci acesta este testul de care ai nevoie. Dar vei trece testul? Gândește-te la avertismentul serios dat de Isus: „De aceea, pe oricine Mă va mărturisi înaintea oamenilor, îl voi mărturisi și Eu înaintea Tatălui Meu care este în ceruri; dar de oricine se va lepăda de Mine înaintea oamenilor, Mă voi lepăda și Eu înaintea Tatălui Meu care este în ceruri” (Matei 10:32-33).

5. Îmi este teamă să vorbesc în public

Unii oameni se tem de botez pentru că le este frică să vorbească în public. De exemplu, la biserica mea, procesul de botez arată cam așa: un nou credincios trece prin lecțiile noastre despre membralitate, are o discuție cu un păstor, apoi este acceptat pentru botez de către prezbiteri și congregație. În serviciul bisericii de duminică, în ziua când se botează, noi îi cerem celui care se botează să împărtășească bisericii, în circa trei minute, felul cum Domnul l-a adus la credința în Hristos. Acestea sunt momente extrem de încurajatoare. Congregația de obicei aplaudă de bucurie după fiecare mărturie. Dar, dintr-o varietate de motive, nu toți sunt în măsură sau se simt confortabil să țină această scurtă cuvântare. În acele cazuri rare, noi suntem bucuroși dacă acea persoană doar răspunde afirmativ la două întrebări pe care le punem public candidaților la botez: „Mărturisești pocăința față de Dumnezeu și credința în Domnul Isus Hristos?” și „Promiți ca, prin harul lui Dumnezeu, să Îl urmezi pentru totdeauna în părtășia acestei biserici?”

Dacă practica normală de la biserica ta este ca aceia care vor să se boteze să își prezinte mărturiile, și dacă din vreun motiv, acest lucru ți se pare foarte greu, cere-le păstorilor tăi să îți ofere o abordare asemănătoare. Botezul îți cere să îți declari public credința în Hristos. Este mai puțin important câte cuvinte folosești.

6. Am fost credincios de mult timp. Oare nu este prea târziu să mă botez acum?

Dar dacă ai fost credincios deja de mult timp? Poate că ți-a luat mult timp să te gândești la validitatea „botezului” tău din pruncie. Poate că pur și simplu nu te închipui fiind botezat. În orice caz, au trecut ani sau chiar zeci de ani de când ai devenit creștin. Nu se presupune că botezul trebuie să aibă loc imediat după convertire? Nu înseamnă asta că acum este prea târziu să te botezi?

Da, ar trebui să te botezi imediat după ce ai venit la credință. Dar asta nu înseamnă că acum ar fi prea târziu. Porunca lui Isus de a fi botezați este aplicabilă tuturor credincioșilor, ceea ce înseamnă că ți se aplică și ție. Oricare ar fi fost motivele pentru care n-ai ascultat de porunca lui Hristos, niciunul dintre ele nu constituie un motiv bun pentru a refuza acum să fii botezat.

Isus a spus cândva o pildă despre un om care avea doi fii. El i-a spus primului fiu să se ducă și să lucreze în via lui, iar acesta i-a răspuns: „Nu vreau”, dar apoi „i-a părut rău, și s-a dus” (Matei 21:28-29). Când omul a făcut același lucru cu celălalt fiu al lui, al doilea fiu a spus că se va duce, dar nu s-a dus (v. 30). Apoi Isus a pus întrebarea: „Care din amândoi a făcut voia tatălui său?” (v. 31). Răspunsul evident este că primul. În context, ideea lui Isus era că mulți dintre cei ce erau evident păcătoși, care și-au dat seama de asta și s-au pocăit, au intrat în Împărăția Cerului înaintea celor care Îl respingeau pe Isus (v. 31). Dar acest principiu se poate aplica și botezului. Când vine vorba de oricare dintre poruncile lui Hristos, botezul fiind inclus, este mai bine să asculți de ea mai târziu decât niciodată.

7. Nu vreau să mă alătur unei biserici

Unii oameni care pretind credința în Hristos ar putea fi dornici să se boteze, dar nu și să se alăture unei biserici. Pentru ei, membralitatea în biserică sună prea mult a religie organizată: prea oficială și prea autoritaristă. Desigur, unele biserici botează oameni fără să le spună un cuvânt despre membralitatea în biserică. Oricât ar fi de bine intenționate, astfel de biserici le fac un deserviciu credincioșilor și despart ceea ce Biblia pune împreună. Îți aduci aminte ce am observat când am analizat pasajele din Faptele Apostolilor 2:38-41 și 1 Corinteni 12:13? Prin botez, tu nu te dedici doar față de Hristos, ci și față de poporul lui Hristos. Iar membralitatea în biserică este pur și simplu relația dedicată între o biserică și un creștin, relație care începe odată cu botezul.

Dar poate că încă ai îndoieli despre membralitatea în biserică. Poate că nu ești convins că relația dintre un creștin și o biserică locală are nevoie de o astfel de formă dedicată, de dare de socoteală. Dacă te afli aici, vreau să te conving că membralitatea în biserică este biblică și că este esențială pentru viața creștină.

Hai să începem cu o definiție un pic mai detaliată: membralitatea în biserică este un angajament reciproc, conștient, între o biserică și un creștin, în cadrul căreia biserica îl confirmă pe creștin și are grijă de el, iar creștinul se supune față de biserică și are grijă de ea.

Există trei stâlpi biblici care susțin această înțelegere a membralității în biserică. Primul este că, în Noul Testament, biserica are un „interior” și un „exterior” clar definite. În Matei 18:17, Isus ne poruncește să înștiințăm „biserica” de un frate sau o soră care trăiește în vreun păcat de care nu vrea să se pocăiască, iar El îi poruncește „bisericii” să îndepărteze acea persoană din părtășia ei dacă nu se pocăiește. Cine trebuie înștiințat? Cine trebuie să acționeze? Aceste lucruri nu pot fi făcute decât de un grup de oameni care s-au angajat de bunăvoie și în cunoștință de cauză să dea socoteală unii de alții și să se supună reciproc.

Mai mult, într-un scenariu asemănător, apostolul Pavel instruiește biserica din Corint să excludă din părtășia ei pe cineva care comisese un păcat sexual de care nu voia să se pocăiască (1 Cor 5:1-13). El scrie: „ce am eu să îi judec pe cei de afară? Nu este datoria voastră să îi judecați pe cei dinăuntru?” (v. 12). Observă tratamentul opus pe care Pavel îl prescrie în funcție de faptul că persoana în cauză este înăuntrul sau în afara bisericii. Noi ne putem aștepta ca cei din afară, cei care nu pretind credința în Hristos, să trăiască ca necreștini, astfel că nu este nevoie să ne separăm de ei ca răspuns față de păcatul lor. Pe de altă parte, noi trebuie să ne retragem părtășia de la cei care sunt „înăuntrul” bisericii – cei care pretind că au credința în Hristos, dar ale căror vieți contrazic acea pretenție. Nu poți fi dat afară dacă nu ești primit înăuntru mai înainte de asta. Biserica are autoritatea de a-i „judeca” doar pe cei care s-au dedicat de bunăvoie față de autoritatea bisericii.

Un al doilea punct de sprijin biblic pentru membralitatea în biserică ține de gama largă de metafore folosite în Noul Testament, care îi ilustrează pe credincioși ca fiind legați împreună, țesuți împreună, lipiți unii de alții în forma unei biserici locale. Noi suntem membri ai casei lui Dumnezeu (1 Tim. 3:15). Suntem pietre în templul lui Dumnezeu (Efes. 2:21-22). Suntem membre în trupul lui Hristos (1 Cor. 12:12-26). În fiecare caz, orice pot implica acele imagini despre apartenența noastră la trupul universal al lui Hristos, toate acele imagini implică și cer relații reale cu oameni reali, care se cunosc reciproc și sunt dedicați unii față de alții.

În al treilea rând, toate poruncile din Noul Testament despre cum credincioșii ar trebui să trăiască împreună presupun această dedicare față de un grup de credincioși. De exemplu, în Efeseni 4:15-16 avem îndemnul de a ne spune unii altora adevărul în dragoste, ca să creștem în Hristos, lucru care are loc „potrivit cu lucrarea fiecărei părți în măsura ei”. Cum putem cunoaște dacă fiecare parte a trupului funcționează bine dacă nu știm cine formează părțile lui? Cum pot părțile trupului să se ajute reciproc să crească dacă ele nu sunt unite împreună într-o relație vie, organică, de dependență reciprocă?

Așa că, în loc să refuzi botezul pentru că nu vrei să te alături unei biserici, eu te-aș încuraja – chiar te-aș îndemna – să fii botezat tocmai ca să te poți alătura unei biserici. Membralitatea în biserică este o temelie practică pentru întreaga viață creștină. Nu este un fel de lucru adițional opțional pentru elita credincioșilor, ci un ajutor, un sprijin și un mijloc al harului pentru toți credincioșii.

Dar cum rămâne cu...?

Dacă încă ai întrebări fără răspuns și obiecții în legătură cu botezul, te încurajez să te rogi pentru ele, să cercetezi Scriptura în căutarea răspunsurilor la ele, și să discuți despre ele cu un păstor sau un alt creștin matur în care ai încredere.

Dar să zicem că ești convins că trebuie să fii botezat. Ce ar trebui să faci acum? Bună întrebare. Ea ne conduce la ultima noastră parte.

Ce ar trebui să fac acum?

Ce ar trebui să faci acum? Am o încurajare pentru tine într-o singură frază: Găsește o biserică ce predică Evanghelia și caută să fii botezat ca parte din alăturarea ta la acea biserică. Hai să detaliem această afirmație în patru părți.

Găsește o biserică...

În primul rând, găsește o biserică. Poate că unul dintre motivele pentru care n-ai fost botezat este că participarea ta la viața bisericii tale a fost selectivă și rară. Este momentul să inversezi această tendință. Găsește o biserică la care poți participa cu regularitate și dedică-te bisericii. Mergi la întâlnirile ei din fiecare duminică. Cunoaște-i pe oamenii de acolo. Cunoaște păstorii bisericii. Informează-i că vrei să fii botezat și urmează pașii pe care ei ți-i dau de parcurs.²

... ce predică Evanghelia...

Cel mai important lucru legat de o biserică este că ea predică Evanghelia. Trist este că nu toate bisericile fac asta. Unele așa-zise biserici neagă moartea ispășitoare și învierea trupească a lui Isus. Unele așa-zise biserici nu sunt de acord cu Biblia, care spune că noi suntem îndreptățiți (declarați neprihăniți de Dumnezeu) doar prin harul Lui, doar prin credință și doar în Hristos. În schimb, astfel de așa-zise biserici susțin că noi am fi făcuți neprihăniți înaintea lui Dumnezeu prin „credință plus x” – cum ar fi „credință plus faptele noastre bune”. Fugi de orice astfel de biserici.

Unele biserici afirmă Evanghelia, dar în general o prezumă. Dacă te-ai duce în astfel de locuri, Evanghelia va fi prezentată ici și colo, dar astfel de biserici nu proclamă Evanghelia cu regularitate. Înainte de a te stabili la o astfel de biserică, te-aș încuraja să cercetezi cu sârguință într-o arie pe cât de extinsă îți este la îndemână, ca să găsești o biserică ce are plăcerea să pună Evanghelia în fruntea și în centrul a tot ceea ce face.

Așadar, în loc de o biserică ce neagă sau prezumă Evanghelia, vei dori să participi, să te alături și să fii botezat de o biserică ce propovăduiește Evanghelia, ce celebrează Evanghelia și ce promovează Evanghelia. Vei dori să te alături unei biserici a cărei închinare săptămânală va întări alipirea ta de Evanghelie, nu să te ajute să uiți de Evanghelie.

... și caută să fii botezat...

Odată ce te-ai hotărât să te alături unei biserici ce predică Evanghelia, caută să fii botezat. Vorbește cu un păstor al ei. Descoperă care sunt următorii pași pe care ei îți recomandă să îi faci, și treci la treabă. Botezul nu te va căuta pe tine, ci tu va trebui să îl cauți.

... ca parte a alăturării la biserică

Așa cum am discutat în această ultimă parte, nu orice biserică le cere celor pe care îi botează să caute în același timp să se alăture ei ca membri. Eu am încercat să arăt de ce aceasta este o greșeală. Dar chiar dacă se întâmplă ca biserica ta să lase deschisă acea ușă pentru tine, eu te-aș încuraja să nu mergi pe ea. În schimb, parcurge toată calea legat de ceea ce Scriptura spune că este și face botezul. Dacă ți-ai pus credința în Hristos, atunci fii botezat ca să asculți de porunca lui Hristos de a-ți mărturisi public credința în Hristos și de a te dedica față de Hristos și poporul Lui.

Resurse recomandate

Bobby Jamieson. Going Public: Why Baptism Is Required for Church Membership. Nashville, TN: B&H, 2015.

Bobby Jamieson. Understanding Baptism. Church Basics. Nashville, TN: B&H, 2016.

Note

[←1]

Bobby Jamieson, Understanding Baptism, Church Basics (Nashville, TN: B&H, 2016), 6.

[←2]

Dacă ai nevoie de ajutor în găsirea unei biserici, ai putea începe căutarea de pe pagina de internet a 9Marks, la adresa www.9marks.org/church-search/.