Recomandări pentru Seria „Întrebări despre Biserică”

„Creștinii sunt presați de întrebări foarte reale. Ce spune Scriptura despre structura unei biserici, despre închinare, despre organizarea lucrării și despre definirea conducerii biblice a bisericii? Acestea sunt doar câteva din întrebările la care cărțile din această nouă serie de la 9Marks vine cu răspunsuri clare, atent formulate și convingătoare. Sunt foarte recunoscător pentru această lucrare și pentru influența ei incredibil de sănătoasă în atât de multe biserici credincioase. Vă recomand această serie de cărți cu toată căldura”. - R. Albert Mohler Jr., președinte, The Southern Baptist Theological Seminary

„Întrebările sincere merită să capete răspunsuri bine gândite. Dacă nu ești sigur de unde să începi în găsirea răspunsurilor la aceste întrebări, această serie îți poate sluji ca un punct de lansare în oceanul de întrebări pe această temă. Aceste scurte cărți vin cu răspunsuri convingătoare, la obiect, și sunt excelente pentru a fi citite împreună cu un prieten sau cu o sută de prieteni”. - Gloria Furman, autoarea cărților Missional Motherhood și The Pastor’s Wife

„Ca păstor, mi se pun foarte multe întrebări. Sunt abordat de necredincioși care caută să înțeleagă Evanghelia, de noi credincioși care sunt nesiguri legat de următorii pași pe care să îi facă, și de credincioșii care se maturizează și care vor să fie ajutați în găsirea de răspunsuri la întrebări despre familia creștină, relațiile cu prietenii, vecinii sau colegii de muncă. În astfel de momente, îmi doresc să am o carte pe care să le-o ofer, care să fie scurtă, la obiect și care să îi îndrepte în direcția corectă pentru mai mult studiu. Seria „Întrebări despre biserică” oferă exact acest fel de răspunsuri. Fiecare carte tratează o întrebare anume într-o manieră biblică, scurtă și practică. Cred că titlul seriei poate fi mai bine „Răspunsuri despre biserică”. Îmi plănuiesc să cumpăr mai multe exemplare și să le dăruiesc cu regularitate. Și tu ai trebui să faci același lucru”. - Juan R. Sanchez, păstor senior, High Pointe Baptist Church, Austin, Texas

„Unde pot creștinii să găsească răspunsuri la întrebările comune despre viața de biserică – fără să trebuiască să caute prin cărți stufoase și scumpe? Cărțile din seria „Întrebări despre biserică” vin în întâmpinarea nevoii noastre de a căpăta răspunsuri biblice, echilibrate și practice. Pentru păstori, această serie se va dovedi o resursă de încredere pentru ghidarea membrilor de biserică spre o înțelepciune mai profundă și o unitate mai puternică”. - Ray Ortlund, președinte, Renewal Ministries

Ce fac diaconii?

Seria „Întrebări despre Biserică”

Sunt chemat la lucrare?, Brad Wheeler

Îi iubește Dumnezeu pe toți oamenii?, Matt McCullough

Cum pot găsi pe cineva care să mă ucenicizeze?, Garret Kell

Cum pot să folosesc mai bine lectura Bibliei?, Jeremy Kimble

Cum îi pot iubi pe membrii bisericii care au alte afinități politice?, Jonathan Leeman și Andy Naselli

Cum pot să slujesc în biserica locală?, Matthew Emadi

Cum pot să susțin lucrarea internațională de misiune?, Mark Collins

Cum poate biserica noastră să găsească un păstor credincios?, Mark Dever

Cum pot crește femeile în biserica locală?, Keri Folmar

Este un lucru iubitor să practicăm disciplina bisericii?, Jonathan Leeman

Ce să fac dacă nu am dorința să mă rog?, John Onwuchekwa

Ce să fac dacă nu simt dorința să merg la biserică?, Gunner Gundersen

Ce să fac dacă sunt descurajat în evanghelizare?, Isaac Adams

Ce să fac acum, că sunt creștin?, Sam Emadi

Ce ar trebui să facem cu membrii care nu vin la întâlnirile bisericii?, Alex Duke

De ce este Cina Domnului atât de importantă?, Aubrey Sequeira

De ce ar trebui să mă botez?, Bobby Jamieson

De ce să dăruiesc în biserica locală?, Jamie Dunlop

De ce să mă alătur unei biserici locale?, Mark Dever

Pot femeile să fie păstori?, Greg Gilbert

La ce ar trebui să mă uit în alegerea unei biserici?, Alex Duke

Este Iadul real?, Dane Ortlund

Cine conduce biserica?, Sam Emadi

Care este misiunea bisericii?, Jonathan Leeman

Cum pot fi sigur că sunt mântuit?, Jeremy Pierre

Promite Evanghelia sănătate și prosperitate?, Sean DeMars

Ce fac diaconii?, Juan Sanchez

JUAN SANCHEZ

CE FAC DIACONII?

MAGNA GRATIA

CE FAC DIACONII?

Juan Sanchez

Copyright © 2023 Editura MAGNA GRATIA. Toate drepturile rezervate. Nicio parte a acestei publicații nu poate fi reprodusă, stocată sau transmisă în orice formă și prin orice mijloace – electronice, mecanice, prin fotocopiere, microfilmare, înregistrare sau alt fel – cu excepția unor citate scurte în recenzii, fără permisiunea prealabilă a deținătorului drepturilor de autor.

What Do Deacons Do?

Copyright © 2022 by Juan Sanchez and 9Marks

Originally Published in English by Crossway with all International rights owned by Crossway and 9Marks

525 A Street NE , Washington DC 20002

This edition published by arrangement with 9Marks. All rights reserved.

Traducerea: Ninel Lazăr. Corectura: Monica Lazăr. Coperta: Jordan Singer. Tehnoredactare și DTP: MG Studios.

Dacă nu este precizat altfel în text, citatele biblice sunt preluate din Biblia Cornilescu, ediția revizuită. Drepturi de autor British and Foreign Bible Society (BFBS) și Societatea Biblică Interconfesională din România (SBIR) 1924, 2016. Folosit cu permisiune. Referințele biblice notate cu NTR sunt preluate din Biblia, Noua Traducere Românească (NTR). Copyright 2007, 2010, 2016 de Biblica Inc. Toate drepturile sunt rezervate. Folosit cu permisiune.

ISBN: 978-630-6569-34-2 (PDF); 978-630-6569-35-9 (epub).

Editura MAGNA GRATIA nu susține în mod necesar toate punctele de vedere ale autorilor pe care îi publică.

„Să nu furi” (Exod 20:15).

Respectă drepturile de autor și efortul depus pentru publicarea acestei cărți! Cerințele MAGNA GRATIA privind drepturile de autor pot fi consultate la adresa de internet www.magnagratia.org/copyright.html.

Editura MAGNA GRATIA

Str. Liliacului nr.26,

Dascălu-Ilfov 077075

Email: contact@magnagratia.org

Internet: www.magnagratia.org

De aceea, fraților, alegeți dintre voi șapte bărbați, vorbiți de bine, plini de Duhul Sfânt și înțelepciune, pe care îi vom pune la slujba aceasta (Faptele Apostolilor 6:3). 

Ca păstor, am primit unele cereri ciudate de la membrii bisericii, dar nimeni nu a venit cu o cerere mai ciudată decât a fost cea a lui Iacov și Ioan față de Isus în Marcu 10: „Învățătorule, am vrea să ne faci ce-Ți vom cere” (Marcu 10:35). Ăsta da curaj! Nu sunt sigur ce aș face dacă un membru al bisericii mi-ar cere asta. Probabil că i-aș spune să plece.

Dar Isus este mai blând decât mine. El lasă ca discuția să continue și îi întreabă ce voiau să le facă. Cererea lor devine și mai provocatoare: „Dă-ne să ședem unul la dreapta Ta și altul la stânga Ta, când vei fi îmbrăcat în slava Ta” (Marcu 10:37).

După cum îți poți imagina, ceilalți apostoli nu au răspuns bine față de îndrăzneala lui Iacov și Ioan. De fapt, ei au fost chiar „mâniați” față de ei (Marcu 10:41). Intervenind în dispută – și probabil oprindu-i pe câțiva dintre ei să nu se ia la pumni – Isus stinge indignarea apostolilor Lui, după care le dă o lecție despre adevărata măreție.

Isus i-a chemat la El, și le-a zis: „Știți că cei priviți drept cârmuitori ai neamurilor, domnesc peste ele, și mai marii lor le poruncesc cu stăpânire. Dar între voi să nu fie așa. Ci oricare va vrea să fie mare între voi, să fie slujitorul vostru; și oricare va vrea să fie cel dintâi între voi, să fie robul tuturor” (Marcu 10:42-44).

Cei mai mari în Împărăție sunt robi. Lumea crede că măreția corespunde puterii, dar înaintea lui Dumnezeu, măreția corespunde slujirii – în particular slujirii poporului lui Dumnezeu.

Biblia subliniază cu regularitate centralitatea „slujirii” în viața creștină. De exemplu, Pavel le-a poruncit primilor creștini să își folosească libertatea ca să își „slujească unii altora” (Gal. 5:13). Tot așa, Petru le-a poruncit cititorilor lui: „Ca niște buni ispravnici ai harului felurit al lui Dumnezeu, fiecare dintre voi să le slujească altora după darul, pe care l-a primit” (1 Petru 4:10).

Și totuși, noi toți știm din experiență proprie că slujirea este o lucrare dificilă, uneori istovitoare. Ba mai mult, este greu de știut cum să le slujim altora într-un fel în care să le fie cu adevărat de ajutor.

Dar știai că Domnul face mai mult decât să le spună copiilor Lui să își slujească unii altora? Lui Îi pasă atât de mult de acest lucru, încât El îi dă de fapt bisericii Sale exemple vii despre cum să slujească. Acești super-slujitori îi conduc pe alții în slujirea eficace și roditoare a altora.

Acești oameni sunt numiți diaconi.

Termenul „diacon” are sensuri diferite pentru oameni diferiți în funcție de tradiția bisericească și experiențele personale. Întrucât am crescut în Biserica Romano-Catolică, eu am crezut o vreme că diaconii erau niște seminariști care se pregăteau pentru preoție. La sfârșitul liceului, am venit la credința în Hristos prin mărturia unor colegi baptiști. În acel context, diaconii erau liderii spirituali și administrativi ai bisericii; ei îl ajutau pe păstor să ia decizii importante. În timpul facultății, am slujit în mai multe biserici în roluri cu timp parțial în lucrarea cu studenții. Acei ani au fost marcați de „întâlniri ale comitetului de diaconi”, care mi-au întărit percepția că diaconii erau liderii spirituali și administrativi ai bisericii.

Dar pe măsură ce am continuat să slujesc și să citesc Biblia, am descoperit că niciuna dintre experiențele mele nu părea să se potrivească cu ceea ce Biblia spune despre diaconi. Mi-am dat seama că portretul făcut de Scriptură pentru diaconi – chiar dacă împrăștiat în text – era mult mai glorios și mai frumos decât văzusem eu. Am început să văd înțelepciunea din felul în care Isus a structurat biserica Sa și din rolul vital pe care diaconii îl joacă în viața bisericii și în Marea Trimitere.

Asemenea mie, probabil că și tu ai avut întrebări despre diaconi – de asta te-ai apucat să citești această scurtă carte. În următoarele câteva pagini, sper să răspund la unele dintre acele întrebări trecând împreună cu tine prin textele biblice relevante. Țelul meu este simplu: vreau să accepți ceea ce Biblia ne învață despre această temă – la urma urmei, opinia lui Dumnezeu este singura care contează cu adevărat. Eu doar doresc să îți slujesc drept ghid.

Dar, mai mult de atât, vreau ca aceste adevăruri să modeleze felul în care trăiești devoțiunea ta față de Hristos. Dacă nu ești diacon, sper că această carte te va învăța să apreciezi felul în care Isus a orânduit biserica. Sper că vei vedea cum poți susține mărturia Evangheliei în biserica ta prin susținerea lucrării diaconilor tăi. Mai mult, sper că unii dintre voi veți fi inspirați de imaginea glorioasă făcută de Scriptură la lucrarea diaconilor și să vă doriți să deveniți voi înșivă diaconi.

Dacă deja ești diacon în biserica ta, sper că această scurtă carte îți va reaminti de chemarea ta înaltă și te va încuraja să continui să slujești cu excelență și credincioșie. Poate că îți voi oferi și câteva corecții ale cursului pe această cale.

Aproape fiecare biserică are diaconi. Așadar, țelul meu în această carte este să ajut fiecare membru al bisericii să înțeleagă cum slujesc diaconii biserica, de ce este indispensabilă lucrarea lor și cum poate întreaga biserică să prețuiască și să susțină lucrarea lor.

Ce este un diacon?

Primii mei ani de slujire pastorală au început cu un conflict cu diaconii. Biserica îi recunoștea pe diaconi ca lideri spirituali.

La urma urmei, ei erau acei bărbați mai bătrâni și mai înțelepți, care aveau succes atât în viață cât și în afaceri. Dar eu devenisem convins din Scriptură că diaconii nu erau meniți să slujească drept lideri spirituali în biserică.

Conducerea bisericii în slujirea ei le aparține prezbiterilor. Diaconii se implică într-un fel diferit de slujire. Ei slujesc nevoilor administrative și fizice ale congregației, fiind modele de căi practice și tangibile în care toți membrii bisericii pot să își slujească unii altora.¹

Dar eu nu cunoșteam suficiente lucruri pentru a face schimbări semnificative înainte ca biserica să fie pregătită de ele.

Am luat diaconii într-o tabără, unde am studiat împreună epistolele pastorale (1 și 2 Timotei și Tit). Am parcurs epistolele lui Pavel și ne-am notat responsabilitățile variate pe care el le-a dat prezbiterilor și diaconilor. Eu voiam pur și simplu să învățăm împreună din Scriptură ce anume eram chemați să facem - eu, ca păstor, iar ei, ca diaconi. Totul suna ca o idee excelentă. Din nefericire, lucrurile nu au mers atât de bine, cel puțin în relație cu principalul diacon. El a venit cu calm în biroul meu în ziua de luni de după acea tabără, și și-a depus demisia. N-a fost deloc o manieră extraordinară de a începe slujirea ca nou păstor!

În ce fel îl insultasem pe acest frate ca să îl aduc în punctul în care să își de demisia? Ei bine, eu subliniasem că Biblia a stabilit ca păstorii (denumiți în Scriptură și „prezbiteri”) sunt chemați să slujească biserica prin învățătură și cârmuire. Diaconii, în schimb, erau chemați la un altfel de rol de slujire, anume să împlinească nevoile tangibile ale congregației. El era convins că eu încercam să îi marginalizez pe diaconi și să mă așez pe mine pe scaunul singurei autorități asupra bisericii.

Acest frate avea dreptate pe jumătate și greșea pe jumătate. El avea dreptate în ideea lui că conducerea bisericii este o conducere în echipă. Dar greșea, pentru că această conducere nu este împărțită între „camere” care se echilibrează una pe cealaltă – un comitet de prezbiteri și unul de diaconi. Conducerea este împărțită în mod egal între prezbiteri. Iată de ce fiecare biserică ar trebui să aibă mai mulți prezbiteri sau păstori (Tit 1:5). Pe scurt, el confunda slujirea de diacon cu cea de păstor.

După cum vom vedea, confundarea celor două slujbe diferite poate avea efecte dezastruoase asupra bisericii. Scriptura ne arată că diaconii au o anumită chemare în viață, păstorii au o altă chemare – și niciuna nu este mai bună decât cealaltă, ci fiecare reflectă glorios ceva din caracterul lui Hristos.

Așa că hai să vedem cum stau lucrurile. Ce este un diacon? Când știm ce este un diacon, acest lucru ne va ajuta să înțelegem mai bine ceea ce un diacon face.

În cel mai general sens, un diacon este unul care slujește. În fapt, termenul nostru „diacon” provine din cuvântul din greacă tradus ca „slujire” (diakonos). Așadar, dintr-o perspectivă, toți creștinii sunt diaconi (Matei 20:26; 23:11). Biblia face referire chiar la diferite tipuri de slujire ca lucrare diaconală sau „diaconie”. De exemplu, păstorii sunt chemați să „echipeze sfinții pentru lucrarea de slujire [diakonias]” (Efes. 4:12, lit. ESV). Unii creștini sunt echipați cu daruri în slujire (diakonian), și ei sunt încurajați să slujească (diakonia) (Rom. 12:7).

Cu toate acestea, atenția noastră în această carte se îndreaptă către folosirea termenului diacon într-un sens mai specific – „Diacon” cu D, diacon ca slujire oficială în biserică. Substantivul diacon este folosit în acest sens doar de câteva ori în Scriptură. Când se adresează bisericii din Filipi, Pavel îi salută pe „toți sfinții... împreună cu episcopii și diaconii” (Fil. 1:1). În plus, când îi scrie lui Timotei, Pavel explică cerințele calificative pentru diaconi în 1 Timotei 3:8-12. El încheie aceste cerințe reamintindu-i lui Timotei și bisericii sale că „cei ce slujesc bine ca diaconi, dobândesc un loc de cinste și o mare îndrăzneală în credința care este în Hristos Isus” (1 Tim. 3:13).

Așadar, ca să rezumăm, toți creștinii sunt slujitori, dar unii creștini slujesc într-un rol specific de „diacon”. În acest sens, un diacon este un slujitor oficial recunoscut de biserică. Dar aceasta ridică o întrebare: Dacă toți creștinii sunt diaconi, de ce atunci biserica trebuie să recunoască diaconi pe cale „oficială”?

De ce au nevoie bisericile de diaconi?

Înainte de a vorbi despre motivul pentru care o biserică are nevoie de diaconi, aș vrea să facem o scurtă incursiune în ceea ce este o biserică și ce trebuie ea să facă.

Atunci când Isus i-a întrebat pe Petru și pe apostoli, „Voi cine ziceți că sunt?”, Petru a răspuns: „Tu ești Hristosul, Fiul Dumnezeului celui viu” (Matei 16:15-16). Petru nu a venit de la sine cu acest răspuns. Tatăl nostru ceresc le-a revelat lui și celorlalți apostoli că Isus era Împăratul făgăduit care avea să Își mântuiască poporul de păcatele lor (v. 17). Pe temelia acestei Evanghelii își bazează mesajul acela care mărturisește această Evanghelie, și pe ea Își zidește Isus biserica (v. 18).

Marea Trimitere subliniază clar acest lucru:

Duceți-vă și faceți ucenici din toate neamurile, botezându-i în Numele Tatălui și al Fiului și al Sfântului Duh. Și învățați-i să păzească tot ce v-am poruncit. Și iată că Eu sunt cu voi în toate zilele, până la sfârșitul veacului (Matei 28:19-20).

Întrucât Isus este Împărat, noi trebuie să mergem în toată lumea sub autoritatea Lui și cu prezența Lui, ca să propovăduim Evanghelia Lui. Toți cei ce se pocăiesc și cred Vestea Bună despre Isus trebuie botezați și strânși în biserici locale. În aceste biserici, creștinii se învață unii pe alții cum să Îl urmeze pe Isus și cum să asculte de tot ceea ce El a poruncit.

Isus a structurat biserica Lui ca să Se asigure că ea rămâne fidelă acelei misiuni. Conform cu Efeseni 4:11, Hristosul înălțat i-a dat bisericii „apostoli și proroci” (temelia bisericii), „evangheliști” (cei ce predică Evanghelia acolo unde Numele lui Hristos nu a ajuns) și „păstori și învățători” (cei responsabili să învețe Evanghelia în biserică). Scopul păstorilor și al învățătorilor este „să îi echipeze pe sfinți pentru lucrarea de slujire [diakonia], spre zidirea trupului lui Hristos” (Efes. 4:12, lit. ESV). Cu alte cuvinte, păstorii îi învață pe membrii bisericii cum să fie creștini credincioși și, la rândul lor, acei membri ai bisericii se încurajează unii pe alții și le împărtășesc Evanghelia celor pierduți. Astfel, păstorii trăiesc și propovăduiesc tot ceea ce Isus a poruncit, membrii bisericii ascultă de tot ceea ce Isus a poruncit, și în felul acesta, necredincioșii sunt aduși la credință, iar biserica este zidită pentru a arăta tot mai mult ca Isus. Structura bisericii susține misiunea bisericii.

Acum intervine întrebarea: Unde se potrivesc diaconii în acea imagine?

Ei bine, se pare că păstrarea priorității predicării Evangheliei nu este ceva ușor. Păstorii sunt deseori bombardați de probleme care amenință să le consume timpul și să le îndepărteze atenția de la predicarea Evangheliei. Așa că aici intră în joc diaconii. Ei au un rol vital în a face sigură menținerea predicării Evangheliei în bisericile locale ca fiind centrul misiunii lor.

Și vedem clar acest lucru în Faptele Apostolilor 6.

Hai să analizăm contextul. După ce Petru a predicat Evanghelia la Ierusalim, trei mii de oameni au crezut și au fost adăugați bisericii (F.A. 2:41). Isus a continuat să Își zidească biserica zilnic prin predicarea acestui Cuvânt (F.A. 2:47). Până la momentul când ajungem la Faptele Apostolilor 6, existau peste cinci mii de creștini în biserica din Ierusalim.

Așa cum te-ai putea aștepta, biserica a experimentat probleme legate de această creștere, și imediat a apărut și un conflict. Văduvele vorbitoare de limba greacă erau neglijate în distribuția zilnică a alimentelor (F.A. 6:1). Până în acest punct, apostolii gestionaseră ei singuri mare parte dintre responsabilitățile administrative (F.A. 5). Dar a devenit clar că, dacă ei s-ar fi ocupat de această nouă problemă, ar fi neglijat lucrarea Cuvântului (F.A. 6:2). Pentru a proteja prioritatea învățăturii și a predicării, ei au venit cu o soluție practică: „alegeți dintre voi șapte bărbați, vorbiți de bine, plini de Duhul Sfânt și înțelepciune, pe care îi vom pune la slujba aceasta” (F.A. 6:3).

Această soluție a fost pe placul întregii congregații (F.A. 6:5) și le-a permis apostolilor să prioritizeze predicarea și rugăciunea (F.A. 6:4). Luca ne spune ce s-a petrecut ca rezultat: „Cuvântul lui Dumnezeu se răspândea tot mai mult, numărul ucenicilor se înmulțea mult în Ierusalim, și o mare mulțime de preoți veneau la credință” (F.A. 6:7).

Deși acești șapte bărbați nu sunt denumiți diaconi, este cert că ei au slujit într-un rol diaconal. Ei au fost slujitori model puși deoparte de întreaga congregație ca să împlinească o sarcină specifică – exact ceea ce diaconii fac astăzi.

Faptele Apostolilor 6 ne oferă o imagine frumos echilibrată a diferitelor tipuri de slujire care animă o biserică sănătoasă. Apostolii au slujit prin lucrarea Cuvântului și prin rugăciune. Diaconii au slujit biserica prin împlinirea nevoilor fizice și administrative. Faptele Apostolilor 6 este de asemenea o imagine convingătoare a motivului pentru care biserica are nevoie de diaconi. O problemă apăruse în biserică, iar acea problemă amenința deopotrivă prioritatea lucrării Cuvântului și unitatea bisericii. Cum a răspuns biserica la această criză? Rânduind diaconi.

Acești diaconi au protejat și au facilitat prioritizarea lucrării bisericii de predicare și învățătură. Când nevoile practice ale bisericii au amenințat să copleșească timpul apostolilor, diaconii au intervenit și au avut grijă de acele nevoi. Când dezbinările au început să-și facă loc în biserică, diaconii au făcut pasul înainte pentru a crea pace între diversele facțiuni.

Așa că hai să punem laolaltă lucrurile pe care le-am văzut până aici. Un diacon este un slujitor oficial recunoscut de biserică, unul care îi ajută pe păstori să protejeze și să prioritizeze misiunea bisericii prin a împlini nevoi tangibile. De asemenea, el ajută la păstrarea și promovarea unității bisericii.

Aceasta este o imagine glorioasă, nu-i așa? Este una pe care am avut privilegiul să o văd cu ochii mei în propria viață și lucrare. Când am instituit diaconi la High Pointe Baptist Church, acolo unde slujesc ca păstor principal, l-am însărcinat pe Carlos, unul dintre cei mai credincioși membri ai bisericii și un slujitor de mult timp, cerându-i să coordoneze grija noastră față de văduve și de cei năpăstuiți. El era un bărbat de încredere în congregație. El îi făcea pe oameni să zâmbească și aducea multă bucurie în viețile altora.

Cu ajutorul soției sale, Josie, Carlos s-a pus imediat pe treabă formând o echipă de slujire împreună cu alte cupluri. Carlos și echipa lui au fost atât de eficienți, încât a devenit ceva obișnuit ca un prezbiter să facă o vizită la spital și să afle că Carlos și Josie fuseseră deja pe acolo. A devenit un lucru obișnuit pentru prezbiteri să audă de nevoile unor membri cu probleme, dar să descopere că cineva din echipa lui Carlos le-a împlinit deja.

Asigurându-se că văduvele și membrii noștri năpăstuiți erau îngrijiți, Carlos și echipa lui i-au eliberat pe prezbiteri astfel încât să îi acorde prioritate lucrării Cuvântului și rugăciunii. Ei și-au împlinit îndatoririle cu bucurie și și-au luat rolurile în serios, știind că făceau lucrarea lui Dumnezeu și că El avea să îi răsplătească.

Dar Carlos și echipa lui nu au făcut doar atât în beneficiul prezbiterilor, ci au și ocrotit și promovat unitatea în biserică. Atunci când unul dintre prezbiterii noștri a făcut o vizită pastorală la o membră în nevoi, ea strălucea când descria felul în care Carlos și echipa lui o vizitaseră cu regularitate și avuseseră grijă de ea. În timpul aceleiași vizite, ea s-a plâns că „păstorul” nu venise să o viziteze la fel cum făcuse Carlos. Acest prezbiter i-a reamintit că biserica noastră este mare și că păstorul trebuia să îi acorde prioritate Cuvântului. El i-a reamintit cu blândețe că „păstorul” nu poate fi totul pentru toți – și că avem diaconi care se asigură că ea primește grija de care avea nevoie.

Prin acest mic gest de disciplină, ea a înțeles că, în fapt, prezbiterii aveau grijă de ea prin faptul că au desemnat diaconi precum Carlos, care își împlineau slujirea diaconală cu excelență. Continuând să o viziteze pe ea, pe alți membri cu probleme și pe alte văduve, membrii noștri au învățat că lucrarea diaconilor este o extensie a lucrării prezbiterilor de a îngriji de turma lui Dumnezeu.

Cum își îndeplinesc diaconii slujba?

Când am venit la High Pointe Baptist Church în 2005, prezbiterii se întâlneau de la 7:00 pm până noaptea târziu... în fiecare zi de luni! De ce? Pentru că erau multe probleme cu care biserica se confrunta. Drept rezultat, chiar dacă aveam 1500 de membri în registru, la serviciile de duminica nu participau mai mult de circa 300 de membri. Aveam și o datorie de 4,5 milioane de dolari pe care nu o puteam plăti. Așa că, în fiecare zi de luni, liderul prezbiterilor venea la biroul bisericii pentru a decide ce facturi să plătească. În plus, aveam povara grijii pentru membrii rămași și să îi și acordăm prioritate predicării Cuvântului. Prezbiterii făceau, în esență, totul, de la grija pastorală la finanțe și până la a se asigura că era făcută o întreținere a clădirii bisericii. Era prea mult pentru o mână de oameni.

Altfel spus, aveam nevoie de diaconi!

Am văzut că biserica primară a desemnat diaconi pentru ocrotirea unității bisericii și pentru păzirea priorității lucrării prezbiterilor de dare de învățătură și predicare. Dar cum fac ei mai precis acest lucru?

1. Diaconii slujesc biserica

Așa cum am menționat deja, slujirea este în centrul a ce înseamnă să fii diacon; este fișa de post esențială. Slujba lor trebuie să izvorască dintr-o inimă plină de Duhul, care Îl iubește pe Hristos și iubește poporul Lui.

2. Diaconii iau inițiativa

Diaconii nu doar așteaptă până ce se petrece ceva rău. Ei miros mai dinainte potențialele probleme și inițiază soluții. Ei văd nevoi și caută căi de a le împlini.

3. Diaconii îi organizează pe alții

Unele probleme pot fi rezolvate relativ repede. Dacă vezi gunoi în parcare când pleci duminica de la întâlnirea bisericii, poate că ar fi bine să te apleci și să îl pui în cutia de gunoi. Alte lucruri, însă, necesită mai mult timp, mai multă planificare și mai mulți oameni. Cu înțelepciunea dată de Dumnezeu, diaconii pot găsi alți slujitori care să li se alăture în eforturile lor.

Foarte adesea, diaconii rezolvă probleme de unii singuri. Gândește-te la o biserică ce are un diacon care se ocupă de clădirea și terenul ei.

De fiecare dată când se strică ceva la toaletă, când pomii trebuie tunși sau când interiorul trebuie vopsit, el nu este singurul care face tot ce trebuie. Nu doar că acest lucru ar fi ineficient, dar le-ar fura altora oportunitățile de a sluji. Întrucât diaconii au o reputație bună în biserică, ei pot strânge o echipă de slujitori și pot să îi organizeze astfel ca problemele să fie rezolvate.

4. Diaconii ocrotesc și promovează unitatea bisericii

Unitatea bisericii este înrădăcinată în lucrarea mântuitoare supranaturală a lui Dumnezeu. Isus ne-a adus în aceeași familie prin sângele Său (Efes. 2:11-22). Unitatea este un dar pe care îl primim prin lucrarea Duhului Sfânt (Efes. 4:1-3). Și este o mărturie pe care o dăm atunci când reflectăm imaginea Dumnezeului triunic (Efes. 4:4-6).

Trebuie să ne străduim să menținem această unitate, pentru că ea ilustrează înțelepciunea planului lui Dumnezeu de a uni în Hristos o umanitate altfel fracturată (Efes. 3:8-10).

Diaconii joacă un rol vital în ocrotirea și promovarea unității prin faptul că ei văd amenințări și găsesc soluții care păstrează pacea.

De asemenea, ei promovează unitatea bisericii prin organizarea fraților și a surorilor astfel încât ei să își slujească reciproc în biserică.

5. Diaconii îi ajută pe prezbiteri

În timp ce diaconii slujesc biserica, așa cum am văzut din Faptele Apostolilor 6, ei au și un rol specific în protejarea și prioritizarea misiunii bisericii. Ei fac asta ajutându-i pe prezbiteri, așa încât prezbiterii să poată să îi acorde prioritate lucrării Cuvântului și rugăciunii.²

Se poate să fi observat că eu am prezumat existența unui model de conducere a bisericii în care există o pluralitate de prezbiteri. Deși aceasta nu este o carte despre prezbiteri, pentru a înțelege mai bine rolul diaconilor și felul în care ei pot sluji în ajutorul prezbiterilor, trebuie să rezerv câteva clipe ca să explic relația dintre aceste două slujiri biblice.³

Noul Testament indică faptul că bisericile locale ar trebui supravegheate de un grup de bărbați care „păstoresc” congregația. De-a lungul Scripturii, acești bărbați sunt descriși ca „păstori” sau „prezbiteri” – două cuvinte care se referă la aceeași slujire de conducere (F.A. 15:2; 20:17; 21:18; 1 Tim. 4:14; 5:17; Tit 1:5; Iacov 5:14; 1 Petru 5:1). Scriptura îi însărcinează pe păstori, sau prezbiteri, cu lucrarea de dare de învățătură a bisericii.⁴ Slujba pastorală nu este un soi de „cea mai bună practică de afaceri” la care să fi visat Pavel. Nu, ci Hristosul înălțat a structurat biserica Lui în felul acesta și i-a dat pe prezbiteri ca daruri pentru biserica Sa (Efes. 4:11). Prin această structură, Isus vrea să protejeze și să prioritizeze misiunea bisericii.

Când diaconii protejează timpul și lucrarea prezbiterilor, și prioritizează misiunea bisericii, Cuvântul continuă să crească și să se răspândească (F.A. 6:7). Gândește-te la asta! Dacă ne pasă de răspândirea Evangheliei, ar trebui să ne intereseze ca diaconii să facă ceea ce Biblia îi învață să facă. Atunci când diaconii slujesc, Evanghelia se răspândește.

Când o biserică face confuzie între rolurile de prezbiteri și diaconi, problemele apar. De exemplu, într-o biserică în care diaconii sunt liderii spirituali ai bisericii, cine este responsabil pentru lucrarea de dare de învățătură? Diaconii sau „păstorul”? Dacă diaconii sunt responsabili, atunci cine identifică și are grijă de nevoile congregației? Pe de altă parte, gândește-te ce se petrece când o biserică are doar prezbiteri, dar niciun diacon. Cine îi organizează pe membri ca să aibă grijă de nevoile fizice ale bisericii și nu este astfel distrasă de la rugăciune și lucrarea Cuvântului?

Pe baza experienței mele de lucrare din ultimii 20 de ani, aceasta este o manieră revoluționară de a gândi legat de diaconi în cazul multor biserici. În loc să aibă un „comitet de diaconi” care ia decizii spirituale și administrative alături de păstor, această abordare față de diaconi ca slujitori oficial recunoscuți este mai specifică în ce privește sarcinile lor. Aceste sarcini pot fi permanente. De exemplu, un „diacon cu rânduielile” poate coordona o echipă care pregătește Cina Domnului și botezurile. Dar ele pot fi și temporare sau pe termen scurt. De exemplu, un diacon poate coordona un proiect specific de construcții sau un eveniment de sezon.

Este însă important de notat că o biserică nu ar trebui să aibă diaconi doar ca să îi aibă. Ține minte că Isus a structurat biserica Sa astfel încât acea structură să slujească misiunii ei. Este posibil ca, într-o plantare nouă de biserică, prezbiterii să facă ei înșiși majoritatea lucrării – inițiind, organizând, împlinind nevoi, la fel cum făceau apostolii la început în lucrarea lor (F.A. 5). Dar imediat ce acești prezbiteri și-au dat seama că prioritatea acordată Cuvântului era pe punctul de a se pierde, ei au trebuit să ia în considerare creșterea și identificarea membrilor credincioși care să preia slujba de diaconi.

Dar cine mai precis ar trebui să fie căutați pentru aceasta? Din fericire, Scriptura ne răspunde la această întrebare.

Cine poate fi diacon?

În Faptele Apostolilor 6, apostolii nu i-au desemnat pe primii membri ai bisericii care s-au oferit voluntar. Ei au ales „șapte bărbați, vorbiți de bine, plini de Duhul Sfânt și înțelepciune” (F.A 6:3). Deși toți creștinii sunt diaconi într-un sens general, cei identificați de biserică trebuie să se califice. Acest lucru a fost valabil în Fapte 6, și devine chiar mai clar în 1 Timotei și Tit.

Scriindu-i lui Timotei, Pavel îi explică tânărului lui prieten și păstor ce fel de persoană poate sluji ca diacon. Asemenea prezbiterilor sau păstorilor, diaconii ar trebui să fie creștini cu un caracter ireproșabil, care au convingeri biblice și care iubesc să îngrijească de biserică (1 Tim. 3:8-13). Oricine poate aranja scaunele în sala bisericii. Majoritatea membrilor pot sluji la creșă. Noi toți putem să participăm la curățenie. Dar cei cărora li se încredințează slujirea într-un rol oficial trebuie să fie văzuți de biserică drept oameni cu un caracter evlavios, având convingeri biblice și manifestând grijă iubitoare.⁵

Din acest motiv, Scriptura vorbește despre cerințe calificative pentru diaconi (1 Tim 3:8-12). Aceste cerințe se focalizează pe caracter, nu pe competență. Haideți să aruncăm o privire.

Diaconii sunt vrednici de încredere

Diaconii, de asemenea, trebuie să fie cinstiți, nu cu două fețe, nu băutori de mult vin, nu doritori de câștig mârșav (1 Tim. 3:8).

Dacă diaconii rezolvă probleme care amenință misiunea și unitatea bisericii, ei trebuie să fie de încredere înaintea congregației. Oamenii evlavioși își câștigă un nume bun sau o reputație bună în timp. Dar dacă cineva este „cu două fețe” – adică dacă vorbește în două feluri – oamenii nu le pot încredința problemele lor de natură privată. Dacă cineva „este băutor de mult vin”, nu poți avea încredere că poate sluji biserica înțelept și de încredere. Dacă cineva este „doritor de câștig mârșav” [pe căi necinstite, n.tr.], nimeni nu poate avea încredere să îi dea spre gestiune lucrurile financiare.

Pe scurt, trebuie să putem fi în stare să avem încredere în cei ce ne ajută.

Diaconii au convingeri biblice

Trebuie să păstreze taina credinței într-un cuget curat (1 Tim. 3:9).

Ori de câte ori membrii au nevoie ajutorul diaconilor, ei vor avea nevoie de sfaturi biblice. Indiferent dacă nevoia este materială, financiară sau fizică, aproape în toate cazurile ea va fi însoțită de nevoia unui adevăr biblic. Când creștinii se luptă, ei au tendința de a pune sub semnul întrebării suveranitatea lui Dumnezeu, bunătatea Lui sau pe amândouă.

Iată de ce diaconii trebuie nu doar să fie echipați să ofere grijă pentru nevoi fizice, ci ei trebuie să fie în stare și să slujească prin adevărul Cuvântului lui Dumnezeu. Nu vreau să spun că ei ar trebui să fie în stare să țină o predică de 30 de minute. Dar ei trebuie să poată să aibă rugăciuni biblic informate. Ei trebuie să fie în stare să ia decizii informate biblic. Pentru a face asta, ei „trebuie să păstreze taina credinței” (adică Evanghelia ce a fost revelată prin venirea lui Hristos) cu o conștiință curată (adică fără ipocrizie).

Diaconii trebuie să aibă un caracter dovedit, ireproșabil, care a fost testat în timp

Trebuie cercetați întâi, și numai dacă sunt fără prihană, să fie diaconi (1 Tim. 3:10).

Este greu de știut dacă cineva este credibil prima dată când îl întâlnești. Când vine vorba de prezbiteri, Pavel ne sfătuiește să nu ne grăbim în recunoașterea lor oficială. De ce? Pentru că unii oameni își pot ascunde păcatele pentru o vreme. Dar în final, ele vor ieși la lumină. Pe de altă parte, faptele bune ale unora nu sunt observabile imediat. Dar și ele vor ajunge să iasă în final la lumină (1 Tim. 5:22, 24-25).

Acesta este un sfat bun și li se aplică și diaconilor. Cum știi dacă cineva are un caracter evlavios? Cum poți spune dacă cineva are convingeri biblice sau dacă îi pasă de membrii răniți ai bisericii? Observi aceste lucruri în timp.

Diaconii practică grija iubitoare

Diaconii să fie bărbați ai unei singure neveste, și să știe să-și cârmuiască bine copiii și casele lor (1 Tim. 3:12).

Diaconii trebuie să aibă grijă de congregație. Cum putem stabili dacă cineva știe cum să aibă grijă bine de alții și poate sluji ca diacon? Ne uităm la felul în care își tratează familia. Felul în care diaconii îngrijesc de familiile lor îi arată bisericii cum vor îngriji ei de alții. În plus, grija pentru o familie implică administrare și organizare (gestiune), îndemânări esențiale pentru diaconi.

Încă odată, am văzut eu însumi cum diaconi evlavioși, calificați, au ajutat lucrarea bisericii. Trist este că am văzut și cum diaconi necalificați au putut să o rănească. Biserica mea este rezultatul unirii a două biserici. Când am redesemnat diaconii în noua biserică, ni s-a spus despre anumiți bărbați care slujiseră anterior ca diaconi. În nesăbuința noastră, noi am presupus că, întrucât „Jack” slujise anterior ca diacon, el era calificat să slujească din nou. Dar păcatele lui ascunse au ieșit în final la lumină. La biserica anterioară a lui Jack, diaconii n-au avut sarcini specifice. Noi am presupus că abordarea noastră orientată pe sarcini a diaconilor avea să îl facă pe Jack în stare să slujească bine și în această nouă biserică.

Dar am greșit! Jack încă avea o mentalitate veche legată de ce ar trebui să facă un diacon. El presupunea că avea un soi de autoritate generală în biserică. În loc să ni se alăture când ne-am strâns în închinare în diminețile de duminică, el umbla pe holuri salutând diverse persoane și ținând voluntarii de vorbă. Nu doar că Jack nu prețuia strângerea laolaltă cu poporul lui Dumnezeu, ci un alt păcat important s-a descoperit în viața lui. Trist a fost că a trebuit să îl îndepărtăm pe Jack din acea slujire și să insistăm să înceapă să vină în adunarea copiilor lui Dumnezeu.

Unul dintre prezbiterii noștri încă se întâlnește cu regularitate cu Jack, dar în acest moment nu știm cum se va sfârși povestea vieții lui. Am învățat pe calea cea grea că diaconii trebuie să aibă un caracter evlavios dovedit în timp. Procesele de desemnare parcurse lent protejează biserica. Ele îi permit păcatului să iasă la lumină și permit revelarea credincioșiei (1 Tim. 5:22-25).

O întrebare comună: Pot EXISTA diaconițe?

Înainte de a continua, vreau să ne oprim pentru câteva clipe ca să tratăm o întrebare care apare frecvent: Pot femeile să slujească în rolul de diaconițe? Poate că ai observat că, în discuția noastră despre cerințele calificative pentru diaconi, am sărit peste versetul din 1 Timotei 3:11. Există creștini evlavioși, credincioși, care au păreri diferite legate de ce interzice și ce permite acest verset în discuția despre diaconițe.⁶

Personal, am fost convins multă vreme că doar bărbații ar putea sluji ca diaconi. Dar, pe măsură ce am continuat să studiez Scriptura, mi-am schimbat opinia. Acum eu cred că femeile pot sluji și ele în acest rol.

Dar vreau să vin și cu câteva cuvinte de înțelepciune și grijă pastorală. Dacă biserica ta are diaconițe, gândiți-vă dacă ele acționează sau nu potrivit modelului biblic de diacon: adică să acționeze ca slujitori, nu ca lideri ai bisericii.⁷

Dacă o biserică vrea să aibă diaconițe, ea trebuie să aibă și o înțelegere clară a rolului biblic al bărbaților și femeilor. Bărbații și femeile sunt creați egali după chipul lui Dumnezeu, dar El i-a conceput să aibă roluri diferite în familie (Geneza 1-2). Bărbatul evlavios conduce cu autoritate iubitoare, iar soția evlavioasă îl urmează voluntar prin supunere încurajatoare (Efes. 5:22-33). Acest model stabilit în Grădină înainte de Cădere ar trebui păstrat și în biserică (1 Tim. 2:11-15).

Din acest motiv, Scriptura ne învață că doar bărbații care se califică ar trebui să fie păstori, pentru că ei au primit însărcinarea de la Isus, Marele Păstor, de a învăța și conduce biserica Lui cu autoritate.⁸ Astfel, în locurile în care diaconii funcționează ca liderii spirituali ai bisericii, femeile nu ar trebui să slujească în rolul de diacon.

O chemare înaltă și sfântă: slujirea diaconală ne arată caracterul lui Hristos

Este un pic o afirmație șocantă, dar diaconii ne arată de fapt ceva din caracterul lui Isus însuși. Am început această carte cu situația din Marcu 10, cu Isus învățându-i pe ucenici că „oricare va vrea să fie mare între voi, să fie slujitorul vostru” (v. 43).

Dar n-am citat toate cuvintele lui Isus. Observați ce spune el ulterior:

Oricare va vrea să fie mare între voi, să fie slujitorul [diakonos] vostru; și oricare va vrea să fie cel dintâi între voi, să fie robul tuturor. Căci Fiul omului n-a venit să I se slujească [diakonethenai], ci El să slujească [diakonesai] și să-Și dea viața răscumpărare pentru mulți! (Marcu 10:43-45).

Domnul Isus Hristos este modelul tuturor diaconilor. Acest lucru n-ar trebui să ne surprindă. La urma urmei, profetul Isaia face referire cu regularitate la Mesia care avea să vină ca fiind „Robul” Domnului (Isaia 42:1; 52:13-53:12). Așa cum spune prietenul meu Matt Smethurst, „Isus este deopotrivă Regele regilor și Diaconul diaconilor”.⁹

Dacă nu ești diacon, ține minte că, atunci când vezi un diacon slujind în biserica ta, vezi o reflectare a caracterului smerit, cu inimă de slujitor, al lui Hristos. Acest lucru nu doar că ar trebui să stârnească mai multă dragoste în inima ta față de Hristos, ci ar trebui și să te îndemne să îți petreci mai mult timp încurajându-i pe diaconii din biserica ta și imitându-le felul de a trăi. Urmează-i așa cum ei Îl urmează pe Hristos. Imită-le exemplul de slujitori din inimă și urmează cârmuirea lor când ei caută să îi slujească bisericii.

Așa cum observa Matt Smethurst,

Multe religii din istorie au recunoscut valoarea smereniei, dar niciuna nu a îndrăznit să vorbească despre un Dumnezeu smerit. Ideea de smerenie aplicată unei zeități este considerată o confuzie. De aceea, afirmația că Dumnezeul Bibliei – nu un membru al unui panteon, nu o opțiune dintr-un meniu de zeități, ci singurul Creator a tot ce există – că El S-a smerit ca să le slujească ființelor create de El, și asta până la tortura pe cruce, nu este doar o idee uluitoare, ci una scandaloasă…

Ridică-ți privirea de la lucrurile pământești și îndreapt-o către Mesia. Privește-L atingând mâini necurate, spălând picioare murdare, slujindu-le unor păcătoși nerecunoscători și, în final, dându-Și viața pentru cei pe care îi iubește. Întreaga formă a slujirii diaconale își găsește modelul și misiunea în viața Mântuitorului tău.¹⁰

Dacă deja ești diacon, sper că vei recunoaște chemarea înaltă și sfântă pe care ai îmbrățișat-o. Slujirea ta reflectă slujirea lui Hristos. Lucrarea diaconală este deseori epuizantă și nu primește atâtea mulțumiri. Știu că a păstra terenul bisericii curat, a spăla bucătăria ei, a avea grijă de sistemul de sonorizare și a te îngriji să fie suficiente prăjituri nu sunt lucruri percepute ca o lucrare strălucitoare. Dar prin aceste acte de slujire, le arăți oamenilor ceva din inima Mântuitorului tău. Ești o reflectare a grijii și dedicării marelui Rob care a suferit.

Lucrarea diaconală este orice, dar nu degradantă. Ea este o chemare înaltă și sfântă.

Ce urmează de acum?

Vreau să închei prin câteva încurajări pentru diferite tipuri de persoane care ar putea să citească această carte.

În primul rând, dacă nu ești diacon, vreau să te încurajez să observi lucrarea diaconilor din biserica ta. Sunt ei „plini de Duhul și de înțelepciune” (F.A. 6:3)? Slujesc ei biserica în smerenie și credincioșie, acoperind nevoile și ocrotind unitatea bisericii? Atunci de ce să nu le spui ce vezi? Încurajează-i. Fă-i să știe cât de mult apreciezi ceea ce ei fac. Fă-i să știe că sunt modele ale felului cum ar trebui să arate o inimă de slujitor ca a lui Hristos.

Dar... nu te opri acolo. Ridică-ți mânecile și apucă-te de muncă. Întreabă-i dacă îi poți ajuta cu ceva. Întreabă-i dacă există ceva ce ar trebui să faci ca să ajuți la ușurarea poverii.

Unii dintre cei ce citesc aceste rânduri ar trebui să aspire să devină diaconi. Începe prin cultivarea caracterului pe care Pavel îl poruncește în 1 Timotei 3 și prin a dovedi că ești un slujitor model în biserica locală. Poate că ar trebui să adaugi fiecare cerință calificativă la timpul tău regulat de rugăciune.

În al doilea rând, vreau să le vorbesc celor care deja slujesc ca diaconi, dar care și-au dat seama că nu se prea potrivesc modelului biblic. Poate că nu ți-ai înțeles niciodată rolul în felul acesta. Dacă asta este ceea ce te descrie, atunci este momentul potrivit să te corectezi. Reevaluează-ți responsabilitățile de la biserică în lumina a ceea ce am studiat până aici și gândește-te la felul în care viața ta poate să se apropie mai mult de conformarea cu Scriptura. Cere ajutor în acest sens de la păstorul sau prezbiterii bisericii tale. Cere-le să te păstorească prin aceste schimbări.

În al treilea rând, se poate să fi ajuns la finalul acestei cărți și să îți dai seama că, deși ești diacon, de fapt tu îți dorești să fii prezbiter. Nu doar că iubești să studiezi Cuvântul lui Dumnezeu, ci îți place să îl și propovăduiești și te bucuri să îi ajuți pe alții să îl aplice în viețile lor.

Pavel i-a reamintit lui Timotei că, „dacă râvnește cineva să fie episcop, dorește un lucru bun” (1 Tim. 3:1). Informează-i cu smerenie pe păstorii tăi că îți dorești să fii un păstor, apoi continuă să îți faci în liniște lucrarea de diacon. Iubește congregația, slujește biserica, ucenicizează-i pe alții, evanghelizează-i pe necredincioși și, desigur, predică în măsura în care Domnul îți dă oportunitatea. Din nou, făcând aceasta, urmează sfaturile păstorului sau ale prezbiterilor tăi. Cere-le să te păstorească în timp ce tu cântărești această dorință.

În al patrulea rând, dacă deja ești diacon și ai slujit în modalitățile pe care le-am descris, îngăduie-mi să îți spun pur și simplu „mulțumesc”. Vreau să înțelegi cât de valoros ești pentru biserică. Ține minte că Hristosul înălțat a structurat biserica Lui ca să o potrivească pentru misiunea ei. Diaconii sunt ideea Lui. Iar tu ai rolul vital al protejării și prioritizării misiunii bisericii, ocrotind și promovând în același timp unitatea bisericii.

Așadar, frați și surori, vă mulțumesc pentru lucrarea voastră credincioasă! Vouă vă este dată o făgăduință: diaconii care au slujit bine vor dobândi o bună cinste și o mare încredere în credința care este în Hristos Isus (1 Tim. 3:13).

ResursE recomandatE

Thabiti Anyabwile, Finding Faithful Elders and Deacons (Wheaton, IL: Crossway, 2012).

Benjamin L. Merkle, 40 Questions about Elders and Deacons. (Grand Rapids, MI: Kregel, 2008).

Matt Smethurst, Deacons: How They Serve and Strengthen the Church (Wheaton, IL: Crossway, 2021). Disponibilă în limba română la Editura MAGNA GRATIA.

Alexander Strauch, Paul’s Vision for Deacons: Assisting the Elders with the Care of God’s Church (Littleton, CO: Lewis & Roth Publishers, 2017). Disponibilă în limba română la Editura MAGNA GRATIA.

Note

[←1]

Întâmplările care implică alte persoane sunt redate cu permisiune, deseori folosindu-se pseudonime din motive care țin de protejarea persoanelor.

[←2]

Pentru mai multe informații despre felul în care funcționează diaconii ca asistenți ai prezbiterilor, v. Alexander Strauch, Paul’s Vision for the Deacons: Assisting the Elders with the Care of God’s Church (Littleton, CO: Lewis and Roth Publishers, 2017). Disponibilă în limba română la Editura MAGNA GRATIA.

[←3]

Pentru o explicare utilă a rolului prezbiterilor în biserica locală, v. Jeramie Rinne, Church Elders: How to Shepherd God’s People Like Jesus (Wheaton, IL: Crossway, 2014). Disponibilă în limba română la Editura MAGNA GRATIA.

[←4]

Termenii prezbiter, păstor și priveghetor sunt folosiți interschimbabil în Noul Testament cu referire la aceeași slujire (F.A. 20:17, 28; 1 Tim. 3:1; Tit 1:5, 7).

[←5]

Pentru o analiză mai detaliată a cerințelor calificative ale diaconilor, v. Matt Smethurst, Deacons: How They Serve and Strengthen the Church (Wheaton, IL: Crossway, 2021), 53–65. Disponibilă în limba română la Editura MAGNA GRATIA.

[←6]

Matt Smethurst a făcut o slujbă foarte bună prezentând argumentele de ambele părți în excelenta lui carte despre diaconi; v. Smethurst, Deacons, 129–46.

[←7]

V. Alex Duke, “On Apple Stores and the DMV: Two Kinds of Churches that Create Complementarian Chaos” 9Marks, 11 decembrie 2019, https://www. 9marks.org/article/on-apples-stores-and-the-dmv-two-kinds-of-churches-that-create-complementarian-chaos/.

[←8]

Nu este scopul acestei cărți să discute despre slujirea de prezbiter, și cu atât mai puțin să arate că ea este rezervată doar pentrui bărbați credincioși ca păstori. Pentru argumentul că rolul de păstor este limitat doar la bărbați credincioși, v. Andreas J. Köstenberger și Thomas R. Schreiner, eds., Women in the Church: An Interpretation and Application of 1 Timothy 2:9–15, 3rd ed. (Wheaton, IL: Crossway, 2016).

[←9]

Smethurst, Deacons, 121.

[←10]

Smethurst, Deacons, 127.